15.05.2026

Справа № 720/526/26
Провадження № 2-о/720/80/26
РІШЕННЯ 
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року    Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.
присяжних Неліч К.Г., Рурак О.О.
з участю секретаря Княгницької Ю.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за заявою огану опіки та піклування виконавчого комітету Боянської сільської ради Чернівецької області про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною ОСОБА_1 , посилаючись на те, що остання є психічно хворою. Через свою хворобу ОСОБА_1 не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та потребує постійної допомоги як в побутових, повсякденних питаннях, так і в прийнятті рішень юридичного характеру від його імені, отже потребує опіки. Просив визнати ОСОБА_1 недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши опікуном її родича ОСОБА_2 .. 
В судове засідання представник заявника не з`явився направивши на адресу суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити, розгляд справи провести у його відсутності.
Адвокат особи, стосовно якої розглядається справа, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та не заперечував проти задоволення заяви, оскільки відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1 на даний час за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Заінтересована особа ОСОБА_2 просив справу розглянути у його відсутності та не заперечував проти призначення його опікуном хворої ОСОБА_1 .. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що орган опіки та піклування звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_1 недієздатною, встановлення опіки та призначення її опікуном ОСОБА_2 .. 
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
За змістом ч. 1 ст. 295 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, - за місцезнаходженням цього закладу.
Згідно ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.
За вказаних обставин, суд вважає, що в порядку ч. 3 ст. 296 ЦПК України заявник, вправі звернутися до суду із заявою про визнання недієздатною ОСОБА_1 , яка проживає в с. Бояни Чернівецького району. 
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 444 від 23 березня 2026 року ОСОБА_1 на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у формі виражених розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного генезису у проявах значного інтелектуально-мнестичного зниження та депресивної симптоматики, а тому за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_1 за своїм психічним станом не може бути присутнім в залі судового засідання. 
Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).
Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.
У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.
Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Статтею 110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За вказаних обставин, суд вважає, що у справі достатньо доказів, які у своїй сукупності дають підстави для визнання ОСОБА_1 недієздатною.
Вирішуючи питання щодо встановлення над недієздатної ОСОБА_1 опіки та призначення опікуна суд виходить з наступного. 
Згідно з частинами першою-третьою статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.
Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ст. 60 ЦК України).
Опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника (ст. 62 ЦК України).
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має як найкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
З подання виконавчого комітету Боянської сільської ради вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити над недієздатною ОСОБА_1 її опікуном ОСОБА_2 ..
Однак, на думку суду, вищевказане подання не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості, оскільки жодних мотивів доцільності призначення саме ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_1 подання не містить.
Слід зазначити, що при вирішенні аналогічних категорій справ суд призначає опікуна на поданням органу опіки та піклування. Проте, суд може не погодитись із даним поданням у випадку якщо подання не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості. 
Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд при вирішенні тотожної справи у своїй постанові від 08 січня 2024 року, справа № 753/1905/22, провадження № 61-8758св23. 
Подібні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. 
За змістом ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
За змістом статті 63 ЦК України опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою заявою. Опікун призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів.
Беручи до уваги зміст поняття "опікун" та обов`язки, які має опікун по відношенню до свого підопічного, суд вважає, що подання органу опіки та піклування є необґрунтованим та не відповідає вимогам закону. 
В заяві органу опіки та піклування зазначено, що ОСОБА_2 є родичем ОСОБА_1 та доглядає за нею. 
Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_2 є родичем ОСОБА_1 та піклується про неї. 
Більш того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 проживає окремо від ОСОБА_1 (в різні домоволодіння одного села), що ставить під сумнім висновок органу опіки про призначення його опікуном. 
В той же час, причини неможливості виконання іншими родичами ОСОБА_1 функцій її опікуна у рішенні Боянської сільської ради № 32-2/26 від 11 лютого 2026 року не наведено.
Слід зазначити, що опіка встановлюється в інтересах хворої особи, а не опікуна. 
За вказаних обставин, відсутні законні підстави для призначення ОСОБА_2 опікуном недієздатної ОСОБА_1 , а тому із урахуванням дії в Україні воєнного стану та можливості уникнення опікуна мобілізації до військової служби, суд вважає недоцільним призначити над ОСОБА_1 її опікуном ОСОБА_2 .. 
До встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування (стаття 65 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 545/1691/16-ц (провадження № 61-4475св18) Верховним Судом сформульовано висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку суду визнання особи недієздатною і призначення опікуна в єдиному судовому процесі.
Таким чином, над недієздатною ОСОБА_1 слід встановити опіку та до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законодавством, покласти обов`язки опікуна на орган опіки та піклування за місцем її проживання, тобто Боянську сільську раду Чернівецького району Чернівецької області.
На підставі ст.ст. 39, 41, 58, 60, 65 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 295-300 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково. 
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку с. Бояни Чернівецького району Чернівецької області, недієздатною.
Встановити опіку над недієздатною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законодавством, покласти обов`язки опікуна на орган опіки та піклування Боянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області.
Визначити строк дії рішення суду до 15 травня 2028 року.
Судові витрати по справі віднести на рахунок держави. 
В частині призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над недієздатною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький райсуд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ляху Г.О.

Присяжні:    1)     Неліч К.Г.

2)    Рурак О.О.