ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/530/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханової З.Б. розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1  до

ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань про надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 
про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2026 року ОСОБА_1 , який представляє позивача Гаврилець Миколу Богдановича ( ордер Серія АІ №2104339) звернувся через систему Електронний суд до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить:

- Визнати рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до п.4 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 23.12.2025 року ОСОБА_1 незаконним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі-відповідач) із заявою про надання відстрочки в порядку п.4 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Позивачем надано до заяви: свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 04.08.2010 року, рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 27.06.2022 року (цивільна справа №309/1998/22), яким шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірвано, та неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено на самостійному утриманні та вихованні батька ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили 27.07.2022 року. 
Згідно повідомлення відповідача від23.12.2025 року №11115 комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянуто заяву та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. За результатами розгляду, протоколом від 16.12.2025 року №73 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та вказала, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Причини відмови: надане рішення на розгляд комісії не відповідає вимогам до документів, визначених додатком 5 Порядку проведення призову громадянам на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560, а також п.4 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», - факт самостійного виховання дітей не встановлено. Позивач вважає рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 16.12.2025 року незаконним.
Позивач вказує, що факт самостійного виховання дитини підтверджується наступними документами: 
1) рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 27.06.2022 року (цивільна справа №309/1998/22) відповідно до якого шлюб між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - розірвано, неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено на самостійному утриманні та вихованні батька ОСОБА_1 . 
Рішення набрало законної сили 27.07.2022 року (копія додається, у позивача наявний оригінал). 2) свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04.08.2010 року, де батьком ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначено ОСОБА_4 (копія додається, у позивача наявний оригінал). 3) мати дитини ОСОБА_2 відповідно до висновку ЛКК №71/13 від 26.11.2025 року потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з чим вона не має можливості виконувати батьківські обов`язки (копія додається, у позивача відсутній оригінал). 
Додатково повідомляє, що рішенням ЗОАС від 17 травня 2023 року у справі №260/1033/23 зобов`язано військову частину НОМЕР_2 визнати ОСОБА_1 таким, що підлягає звільненню у запас за сімейними обставинами відповідно до пп.»г» п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (військовослужбовці, які самостійно виховують дитину віком до 18 років). Рішення набрало законної сили 21 червня 2023 року (копія рішення додається). В рішенні зазначено, що з огляду на розірвання шлюбу, відмову матері брати участь у вихованні та утриманні дитини, рішення суду від 27.06.2022 року у справі №309/1998/22, те, що дитина потребує постійного догляду, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 з військової служби за пп. «г» п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-XII, як військовослужбовця, який самостійно виховує дитину віком до 18 років. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_2 залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року у справі № 260/1033/23 без змін.
Беручи до уваги викладене, в тому числі проживання батьків дитини окремо, розірвання шлюбу, залишення дитини на утриманні та вихованні позивача за рішенням суду, вважає доведеними обставини самостійного виховання та утримання дитини позивачем, що є підставою для надання відстрочки на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

09 березня 2026 року від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу, на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідно до п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Додатком 5 до Постанови №560 визначено Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Перелік).Так, Переліком визначено, що для отримання відстрочки за п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язаний повинен надати в тому числі один із документів: свідоцтво про смерть одного з батьків або рішення суду про оголошення одного із батьків померлим, або рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або рішення суду про визнання одного із батьків безвісти відсутнім, або витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України).
Протоколом №73 від 16.12.2025 Комісія ухвалила рішення про відмову у наданні Позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Причиною відмови стала відсутність рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини. Позивачем не подано належного та допустимого документа, який прямо передбачений Переліком як обов`язковий для підтвердження факту самостійного виховання та утримання дитини. Подані Позивачем документи не відповідають змістовним вимогам, що визначені Додатком 5 до Постанови №560, а тому не можуть вважатися належним підтвердженням наявності підстав для надання відстрочки. Відсутність передбаченого законом документа виключає можливість надання відстрочки, оскільки орган державної влади зобов`язаний діяти виключно в межах та у спосіб, визначених законом. Таким чином відмова Комісії у наданні відстрочки позивачу на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» була правомірною.

26 березня 2026 року від представника позивача на адресу суду надійшла Заява про збільшення позовних вимог. Позовна заява викладена в наступній редакції:

- Визнати рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до п.4 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 16.12.2025 року ОСОБА_1 незаконним. 

- Зобов`язати Комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) розглянути повторно заяву ОСОБА_6 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, з врахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року прийнято до розгляду заяву представника позивача про збільшення позовних вимог. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року Застосовано до ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) захід процесуального примусу шляхом стягнення штрафу в порядку частини першої статті 145 та частини другої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України. Стягнуто в дохід Державного бюджету України з ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) штраф у сумі 9984,00 грн. на рахунок Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ 26255795).
Зобов`язати ПОВТОРНО ІНФОРМАЦІЯ_5 виконати вимоги ухвали ЗОАС від 17 лютого 2026 року в строк 3 днів з дня отримання даної ухвали.

01 травня 2026 року від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшли витребовувані судом докази.

Обставини встановлені судом

10 грудня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі-відповідач) із заявою про надання відстрочки в порядку п.4 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

До вказаної заяви, позивачем було долучено:
- копію паспорта та РНОКПП;
- свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 04.08.2010 року;
- рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 27.06.2022 року;
- висновок ЛКК №71/13 від 26.11.2025 року;
- рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року.

Відповідно до Повідомлення №3495 від 24.10.2025 року :« Комісією ІНФОРМАЦІЯ_6 розглянуто Вашу заяву та підтвердні документи щодо відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". 
За результатами розгляду повідомляємо, що протоколом від 16 грудня 2025 року №73 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні Вам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомляє, що Ви підлягаєте призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. 
Причини відмови: 
Надане вами на розгляд комісії рішення суду не відповідає вимогам до документів, визначених Додатком 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560, а також п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». факт самостійного утримання та виховання дітей не встановлено. 
Рішення комісії може бути оскаржене у судовому порядку.»

Судом також досліджено рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 27.06.2022 року (цивільна справа №309/1998/22) відповідно до якого, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, а неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено на самостійному утриманні та вихованні батька ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили 27.07.2022 року.

Мотиви та норми права застосовані судом

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.
Згідно із статтею 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Згідно пункту 4 Указу №69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України від 21.10.1993 №3543-ХІІ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (далі Закон №3543-ХІІ).
За визначенням ст.1 Закону №3543-ХІІ комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ визначені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Зокрема, п.4 ч.1 ст.23 Закону №3543-ХІІ визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Оцінюючи доводи позивача щодо протиправності спірного рішення, суд зазначає таке.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 №1487 (далі Порядок №1487), визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.
Відповідно до п. 2 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до підп.8 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
З урахуванням зазначеного, військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до п. 1, 8, 9, 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі Положення №154), Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, крім іншого:
ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;
оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;
здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку);
розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, крім іншого: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560), яким зокрема, визначено процедуру надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення.
На підставі п.п.56, 57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Відповідно до п.58 Порядку №560 За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, військовозобов`язаних СБУ чи розвідувальних органів) особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Заява повинна містити такі обов`язкові відомості про військовозобов`язаного:
прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності);
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України);
дату народження;
адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування);
адресу електронної пошти;
контактний номер телефону..
До заяви додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Відповідно до п.60 Порядку №560 Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. У разі позитивного рішення у протоколі окремо зазначається строк, на який надано відстрочку, та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку). У разі відмови у наданні відстрочки у протоколі зазначаються причини такої відмови.
У разі позитивного рішення комісії відомості щодо надання відстрочки (строк відстрочки та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку) протягом одного дня з дати прийняття такого рішення вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та відображаються в електронному кабінеті призовника, військовозобов`язаного, резервіста, а не пізніше двох днів з дати прийняття такого рішення заявникові повідомляється про це у способи, визначені цим пунктом, та видається роздрукований (оновлений) військово-обліковий документ, сформований відповідно до Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 (Офіційний вісник України, 2024 р., № 49, ст. 2978), або довідка за формою згідно з додатком 6 (для військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів).
У разі прийняття комісією рішення про відмову у наданні відстрочки за результатами розгляду заяви про надання відстрочки, поданої через центр надання адміністративних послуг, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє відповідному центру надання адміністративних послуг та надсилає заявникові повідомлення про відмову у наданні відстрочки (додаток 7) на зазначену у заяві адресу електронної пошти.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України (крім випадків, передбачених цим Порядком). У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.
Додатком 5 до Постанови №560 визначено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Зокрема, за підставами, визначеними п.4 ч.1 ст.23 Закону №3543-ХІІ (жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої (таких) дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України), надаються такі документи, що підтверджують право на відстрочку: 

свідоцтво про народження дитини (дітей) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про смерть одного з батьків або рішення суду про оголошення одного із батьків померлим, або рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або рішення суду про визнання одного із батьків безвісти відсутнім, або витяг із Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України).

Оцінюючи наявність підстав для надання позивачу відстрочки від призову на військову службу, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.08.2010 року,  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів нашого суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.
Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.
Цей обов`язок закріплений в Конституції України (ст.51, 52), а також в Сімейному кодексі України (ст.180-201).
Таким чином, позивач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Суд встановив, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 27.06.2022 у справі №309/1998/22 розірвано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Також, рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 27.06.2022 року у справі №309/1998/22 неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишено на самостійному утриманні та вихованні батька ОСОБА_1 . Рішення набрало законної сили 27.07.2022 року.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відтак, рішення суду, що набрало законної сили визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком - ОСОБА_1 .
Отже, з аналізу вказаних доказів, судом встановлено самостійне виховання та утримання позивачем неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - що відповідно до п.4 ч.1 ст.23 Закону №3543-ХІІ є підставою для надання позивачу відстрочки від призову на військову служу під час мобілізації.

Суд зазначає, що у п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 28 червня 2010 року №17-рп/2010 зазначається, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремити правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Отже, прийняття Комісією у спірному випадку протилежного рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки за тих самих обставин, є порушенням принципу правової визначеності.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом від 16.12.2025 №73, яким відмовлено позивачу у наданні відстрочки є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.145 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Абз.2 ч.4 ст.245 КАС України визначено, що у разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи, встановлені судом обставини та наведені норми Законодавства України, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання відстрочки та у строк і у порядку, визначені Законодавством, прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Комісії з питань про надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань про надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом від 16.12.2025 №73, про відмову ОСОБА_1 в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зобов`язати Комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та у строк і в порядку, визначені законодавством України, прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору за звернення позовною заявою до адміністративного суд в сумі 1065,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	З.Б.Плеханова