Єдиний унікальний номер справи 531/1839/25
Номер провадження 1-кп/531/1/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 , 
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1202543660000007 від 23 вересня 2025 року за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Володимирівка Петрівського району Кіровоградської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , громадянки України, із середньою освітою, заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, маючої на утриманні п`ять малолітніх дітей
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

у с т а н о в и в :

приблизно в лютому 2025 року, у ОСОБА_8 , виник умисел на заволодіння грошовими коштами інших осіб шляхом обману, під виглядом продажу неіснуючих товарів для дітей у метежі інтернет, а саме на платформі онлайн-оголошень «Фейсбук».
Так, 02.02.2025 року, діючи умисно, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 на платформі «Фейсбук» розмістила оголошення з неправдивою інформацією про продаж дитячих іграшок та дитячого ліжка, достовірно знаючи про відсутність у неї вказаних товарів та можливості передати їх покупцеві.
У подальшому, 02.02.2025, ОСОБА_8 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за допомогою застосунку - месенджера «Вайбер» з облікового запису, зареєстрованого на належний її номер мобільного телефону НОМЕР_1 , під час листування, повідомила потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неправдиві відомості про можливість придбання у неї дитячих іграшок та дитячого ліжка, але за умови проведення обов`язкової передоплати у загальному розмірі 6400 гривень, шляхом перерахунку грошових коштів на банківську карту № НОМЕР_2 , емітовану у AT «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_9 .
Надалі, 02.02.2025 о 09 годині 54 хвилин, використовуючи власну банківську картку № НОМЕР_3 , видану AT К з «ПРИВАТБАНК», потерпіла ОСОБА_4 , не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_8 , будучи впевненою у наявності в останньої товару, здійснила перерахунок грошових коштів частинами: 02.02.2025 о 09 годині 53 хвилини в сумі 4300 грн. на банківську карту № НОМЕР_2 , емітовану у AT «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_9 ; 02.02.2025 о 14 годин 54 хвилини в сумі 1000 грн. на банківську карту № НОМЕР_2 , емітовану у AT «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_9 ; 02.02.2025 року о 19 годин 21 хвилина в сумі 1100 грн. на банківську карту № НОМЕР_2 , емітовану у AT «ОТП Банк» на ім`я ОСОБА_9 .
Отримавши вказані грошові кошти, ОСОБА_8 будь-які речі потерпілій не доставила та припинила спілкування з останньою.
Отже, ОСОБА_8 , діючі умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, під приводом продажу дитячих іграшок та дитячого ліжка на онлайн платформі «Фейсбук», заволоділа грошовими коштами потерпілої ОСОБА_4 в сумі 6400 гривень.
Таким чином, ОСОБА_6 скоїла кримінальний проступок, передбачений частиною 1 ст. 190 КК України, заволодіння чужиммайном шляхом обману (шахрайство).
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину визнала повністю та підтвердила фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті. 
При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитися допитом обвинуваченої та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченої.
Обвинувачена її захисник, потерпіла та її представник погодились з думкою прокурора.
На підставі частини 3 ст.349 КПК України докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались, судом не досліджувались. Обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, сумнівів у їх добровільності немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку. Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченої та оголошенням документів, які характеризують її особу.
Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні показала суду, що час, спосіб скоєння нею кримінального проступку, описані в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, і вона їх в повному обсязі підтверджує, зазначила, що дійсно розмістила оголошення в мережі «Фейсбук» про продаж дитячих речей, переписку з потерпілою здійснювала в месенджері «Вайбер», де домовилась з нею про часткову оплату, потерпіла скинула їй повну суму коштів. Речі розміщені в оголошенні потерпілій вона не відправила. Шкодує та розкаюється у скоєному, просить вибачення у потерпілої та відшкодує їй завдані матеріальні збитки. 
Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку. Обставин, які згідно ст. 66 КК України обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, ступінь суспільної небезпечності та наслідки скоєного, відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, до лікарів нарколога та психіатра не зверталася, одружена, не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, має 5 малолітніх дітей, повністю визнала свою провину.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст.190 КК України, а саме у виді пробаційного нагляду. Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.
Вирішення цивільного позову
Представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 подано цивільний позов у якому просить стягнути з обвинуваченої матеріальну шкоду в розмірі 6400,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень. 
У ході судового розгляду ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 повністю підтримали заявлений цивільний позов, просили його задовольнити, зазначили, що ОСОБА_4 , яка також має малолітніх дітей зазнала моральних страждань, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 . 
Прокурор просив цивільний позов задовольнити в частині стягнення матеріальної шкоди, в частині стягнення моральної покладається на розсуд суду.
Обвинувачена ОСОБА_6 заявлені позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти задоволення цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди. В стягнення моральної шкоди просила відмовити.
Захисник ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки він є необгрунтованим. 
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.
Статтею 1177 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
При цьому, суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених кримінальним правопорушенням, встановити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Так, згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України).
Матеріалами кримінального провадження повністю доведена вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України щодо ОСОБА_4 . 
Таким чином, з урахуванням матеріалів справи та позиції ОСОБА_6 , яка визнала повністю заявлений позов в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням слід стягнути 6400 гривень.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 з подальшими змінами і доповненнями «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру і об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних і тому подібне), яких отримав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення і тому подібне) і з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.
У рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.
Таким чином, суд приходить до переконання, що вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 відносно ОСОБА_10 було психотравмуючим для останньої, дії ОСОБА_6 викликали емоційний стрес, душевні страждання та переживання потерпілої ОСОБА_4 .
Враховуючи наведене, характер заподіяної моральної шкоди, об`єм моральних страждань потерпілої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної ( немайнової) шкоди 4000 гривень.
Речові докази відсутні
Витрати на залучення експерта відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись статтями 368, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_6  визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.
Відповідно до п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України, на період відбування покарання у виді пробаційного нагляду, покласти на ОСОБА_6  такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6  задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6  на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 6400 (шість тисяч чотириста) гривень та 4000 (чотири тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог -відмовити.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1