П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/26611/25	

Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.
Дата і місце ухвалення: 13.10.2025р., м. Одеса 

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Єщенка О.В.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, визнання протиправною та скасування картки відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -
В С Т А Н О В И В :
В серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці, в якому просив суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної митної служби України №UA500080/2024/000066/2 від 28.06.2024р. про коригування митної вартості товарів;
визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної митної служби України №UA500080/2024/000245; 
стягнути з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та суму судових витрат на правничу правову допомогу в розмірі 12 600,00 грн. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року, з урахуванням ухвали від 27.10.2025р. про виправлення описки, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000205/2 від 07.07.2025р. 
Визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000330 від 07.07.2025р. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 13.10.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що за митною декларацією (МД) №25UA500020005051U0 від 03.07.2025р. автоматизованою системою управління ризиками були встановлені наступні форми обов`язкового контролю: 105-2 Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів підрозділом митного оформлення; 117-2 Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів спеціалізованим підрозділом митниці; 210-1 Проведення огляду транспортного засобу; 911-1 Здійснення фото- та/або відеофіксації виконання митних формальностей. Дані форми контролю були обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів. Прийняття цими посадовими особами рішення щодо нездійснення митного контролю у зазначених формах та обсягах не допускалося, так як Митним кодексом України не допускається ігнорування та не виконання форм контролю встановлених СУР.
Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при вирішенні спору не надано належної правової оцінки доводам митного органу, що в поданих за митною декларацією (МД) №25UA500020005051U0 від 03.07.2025р. документах містилися розбіжності, також надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000205/2 від 07.07.2025р. Зокрема, до митного оформлення в якості документу, що підтверджує вартість перевезення, надано документ від 25.04.2025р. №PS-21/84279, в якому зазначено, що рахунок від PARCUS SHIPPING, USA на адресу: PICK TIME LLC, 65122, UKRAINE, ODESA передоплата за перевезення та експедирування товару в контейнері, а саме а/м 4 шт за контрактом від 01.10.2022р. №PS-21. Вказаний контракт до митного оформлення не надано; в зазначеному документі відсутні відомості про маршрут перевезення (пункт відправлення, призначення), умови оплати та відсутній зв`язок з кінцевим одержувачем товару на території України. 
Посилається апелянт і на те, що в інвойсі від 25.03.2025р. №OD2025 054882 та в наданих документах відсутні відомості щодо оплати та умов оплати за товар, також до митного оформлення не надані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Зазначене, за твердженнями апелянта, може свідчити про можливо наявні ознаки підробки поданих до митного оформлення документів. Крім того, документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано.
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що вказані обставини у їх сукупності обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості. На вимогу Митниці декларантом надано лише висновок експерта транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля від 04.07.2025р. №103-Е/25. Декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, та не спростовані наявні розбіжності у документах. Зазначене стало підставою для прийняття Митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом у відношенні товарів застосовано резервний метод (метод 2 ґ). Митну вартість товару №1 скориговано з рівня 7720 дол. США/шт. до рівня 13589 дол. США/шт.
Маркович Олексій Андрійович подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач зазначає, що задекларований ним товар поставлявся відповідно до Інвойсу OD2025-054882 від 25.03.2025р., ціною доставки 1600 USD та за ціною товару 6 120 USD, що складає загальну вартість товару з додатковими витратами на перевезення 7720 USD. Об`єктивних причин для спрацювання профілів ризику системи управління ризиками щодо можливого заниження митної вартості та на виконання вимог статті 54 МК України під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №25UA500020005051U0 від 03.07.2025р. не було встановлено, адже в поданих документах не містилося розбіжностей та містилися всі відомості, які підтверджують митну вартість товару. Вимога Митниці щодо надання платіжних документів є безпідставною з огляду на те, що на момент подання митної декларації та позовної заяви не було сплачено повної вартості товару, з огляду на що єдиним підтверджуючим вартість товару документом є інвойс від 25.03.2025р. №OD2025-054882. Стосовно змісту коносаменту, то ОСОБА_1 зазначає, що він не відповідає за коносамент та внесення до нього відповідної інформації. Крім того, коносамент сам по собі не є документом, що підтверджує складові митної вартості товару.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 24.03.2025р. між ОСОБА_1 та компанією ICHEON AUTO DISMANTLING CO. (26, NEUNGHEODAE-RO, 124BEON-GIL, YEONSU-GU, INCHEON, 21634 KOREA) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу марки AUDI, модель A6, модифікація 35 TDI, номер шасі, кузова НОМЕР_1 . 
Згідно умов інвойсу №OD2025-054882 від 25.03.2025р. ціна Товару узгоджена Сторонами та складає 6,120 (шість тисяч сто двадцять) доларів США.
З метою митного оформлення Товару за вказаним Договором, 03.07.2025р. позивачем до Одеської митниці Державної митної служби України була подана митна декларація №25UA500020005051U0, в якій митну вартість Товару, вказаного в інвойсі №OD2025-054882 від 25.03.2025р., визнано за основним (першим) методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (6 120 доларів США, графа 42 МД).
В підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом було надано митниці наступні документи: рахунок-фактуру №OD2025-054882 від 25.03.2025р.; домашній коносамент №MEDUK4959822/4 від 28.04.2025р.; навантажувальний документ №4279/3 від 02.07.2025р.; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 24.03.2025р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №PS-21/84279 від 25.04.2025р.; договір про надання послуг митного брокера №54882 від 01.07.2025р.; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями №1012/25 від 01.07.2025р.; висновок про походження товару або акт експертизи, який виданий уповноваженим органом, №1012/25 від 01.07.2025р; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 від 12.12.2007р.; довідка про відповідність екологічним нормам №01/07/2025-21 від 01.07.2025р.; фотографії товару від 02.07.2025р.; картка фізичної особи - платника податків б/н від 09.01.2008р.; касовий ордер, що підтверджує сплату митних платежів, №0.0.4438357704.1 від 02.07.2025р.; касовий ордер, що підтверджує сплату митних платежів №0.0.4438365089.1 від 02.07.2025р.
В той же день, позивачем отримано електронне повідомлення від Одеської митниці, в якому відповідно до ст.53 Митного кодексу України декларанту запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості Товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову відповідно до ст. 254 Митного кодексу України; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. 
Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.
01.07.2025р. судовим експертом проведено транспортно-товарознавче дослідження автомобіля AUDI A6 35 TDI, номер кузова НОМЕР_1 , модельний рік 2018, що підтверджується висновком експерта №1012/12. 
04.07.2025р. судовим експертом проведено транспортно-товарознавче дослідження автомобіля AUDI A6 35 TDI, номер кузова НОМЕР_1 , модельний рік 2018, що підтверджується висновком експерта №103-Е/25, яким встановлено ринкову вартість цього автомобіля з урахуванням його технічного стану і пошкоджень, станом на 03 липня 2025 року, у розмірі 255732,96 грн. (двісті п`ятдесят п`ять тисяч сімсот тридцять дві гривні 96 копійок, що відповідно до курсу НБУ на дату оцінки становить 6116,32 доларів США. 
07.07.2025р. позивачем направлено до Одеської митниці Держмитслужби лист з переліком всіх наданих документів на підтвердження вартості автомобіля, вказаної в митній декларації №25UA500020005051U0 та додатково долучено висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №103-Е/25 від 04.07.2025р. Зазначено, що інші документи надати можливості немає. 
За результатом розгляду поданих позивачем документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000205/2 від 07.07.2025р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000330.
Підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів Митниця зазначила, що у поданих документах містяться розбіжності, також надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 
1) згідно наказу МФУ від 24.05.2012р. №599 до зазначених документів можуть належати: рахунок від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг; банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати цих послуг відповідно до виставленого рахунку; калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України, розмір тарифної ставки на перевезення. Проте, до митного оформлення жоден з наведених у наказі документів не надано; також, відсутня інформація щодо перевезення ТЗ внутрішньою територією іноземної країни відправлення. Разом з цим, до митного оформлення в якості документу, що підтверджує вартість перевезення, надано документ від від 25.04.2025р. №PS-21/84279, в якому зазначено, що рахунок від PARCUS SHIPPING, USA на адресу: PICK TIME LLC, 65122, UKRAINE, ODESA передоплата за перевезення та експедирування товару в контейнері, а саме: а/м 4 шт. за контрактом від 01.10.2022р. №PS-21. Вказаний контракт до митного оформлення не надано; в зазначеному документі відсутні відомості про маршрут перевезення (пункт відправлення, призначення), умови оплати та відсутній зв`язок з кінцевим одержувачем товару на території України. Таким чином, у митного органу виникають сумніви щодо достовірності заявлених декларантом складових митної вартості;
2) згідно ч.2 ст.53 Кодексу одним з основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару необхідні для ідентифікації ввезеного товару. В інвойсі від 25.03.2025р. №OD2025 054882 та в наданих документах відсутні відомості щодо оплати та умов оплати за товар, також до митного оформлення не надані банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. На інвойсі відсутні печатки (штампи) інших компетентних органів іноземних держав при перетинанні державного кордону. Зазначене може свідчити про можливо наявні ознаки підробки поданих до митного оформлення документів;
3) у випадку, якщо покупець бажає, то він може самостійно вжити заходів до забезпечення страхування вантажу. Документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано.
З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз цінової інформації, яка міститься в ЄАІС Держмитслужби України, та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів з урахуванням виробника товару, марки, моделі та перших одинадцяти знаків VIN є більшим і становить 13589 дол. США/шт. (МД від 02.07.2025р. №UA500100/2025/7320).
Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару № 1 скориговано за резервним методом - з рівня 7720 дол. США/шт. до рівня 13589 дол. США/шт.
Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №25UA500020005125U0 від 07.07.2025р. за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МКУ. 
Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 78 379,97 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.
Не погоджуючись з правомірністю прийнятих Одеською митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000205/2 від 07.07.2025р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000330 ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 , дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладено обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено, що заявлений позивачем метод визначення митної вартості товару документально не підтверджено або надані позивачем документи містять розбіжності, які впливають на правильність визначення митної вартості.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій із митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначено ч.2 ст.53 МК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.
Декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. (ч.6 ст.53 МК України).
Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. 
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, серед іншого, здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
З наведеного вбачається, що митний орган, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
В свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної ОСОБА_1 митної вартості товару, заявленому у спірному випадку до декларування, Одеська митниця зазначила про ненадання митниці жодного з документів, передбачених наказу МФУ від 24.05.2012р. №599, на підтвердження понесених витрат на транспортування товару. 
Колегія суддів вважає обґрунтованим не прийняття судом першої інстанції до уваги таких посилань митного органу з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.53 МК України до митного оформлення подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
При цьому, положеннями МК України не визначено конкретного переліку документів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2019р. у справі №804/16553/14 зазначив, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, а тому такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.
Згідно наказу МФУ від 24.05.2012р. №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно- експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Задекларований позивачем товар поставлявся відповідно до інвойсу OD2025-054882 від 25.03.2025р. на умовах поставки CPT Odessa відповідно до ІНКОТЕРМС 2020 та за ціною Товару 6 120 USD. 
Відповідно до правил Інкотермс 2020 термін CPT (CarriagePaidTo (...namedplaceofdestination) Фрахт/перевезення оплачені до ( ... назва місця призначення) означає, що продавець доставить товар названому йому перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами CPT на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватись під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, виключаючи змішані перевезення. За правилами поставки на умовах СРТ, витрати на доставку товару покладаються на продавця товару. 
Таким чином, згідно умов Договору витрати за перевезення Товару до порту призначення покладались на продавця Компанію ICHEON AUTO DISMANTLING CO. 
Оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, колегія суддів доходить висновку, що наданий Митниці документ, що підтверджує вартість перевезення товару №PS-21/84279 від 25.04.2025р. (1600 дол. США), є належним та допустимим доказом розміру таких витрат в розумінні Правил №599, якими, до того ж, наведено приблизний перелік документів, які можуть підтвердити витрати на транспортування.
Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на ненадання доказів страхування товару та оплати за товар, оскільки надання таких документів передбачено МК України лише у випадку якщо страхування здійснювалося (п.8 ч.2 ст.53 МК України) та якщо рахунок сплачено (п.4 ч.2 ст.53 МК України). 
В інвойсі від 25.03.2025р. №OD2025 054882 зазначено, що оплата товару здійснюється по прибуттю ТЗ в пункт кінцевого призначення, у зв`язку з чим декларант не міг надати Митниці докази оплати за товар. 
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на ненадання декларантом всіх додатково витребуваних документів, оскільки відсутність всіх визначених Митницею додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом зазначених документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому, надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.
Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
В той же час, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, відповідач лише зазначив реквізити МД, яка приймалася за основу для коригування, однак не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч.2 ст.55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000205/2 від 07.07.2025р. та картка відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000330 від 07.07.2025р. є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу. 
Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги Одеської митниці та скасування рішення від 13.10.2025р. колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	О.В. Єщенко   О.А. Шевчук