Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/827/26
Провадження № 2/348/1083/26

27 травня 2026 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Клекот Л.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у м. Надвірна Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
інші учасники: представник позивача ОСОБА_3 ,
представник відповідача ОСОБА_4 .
Процесуальні дії у справі.
27.03.2026  ОСОБА_1 пред`явила позов, відповідно до якого просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 10000,00 гривень щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи від дня подання позову. В обгрунтування позовної заяви зазначає, що 22.10.2018 сторони зареєстрували шлюб. За час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.На даний час позивач офіційно не працює, свого житла не має (проживає у будинку своїх батьків), здійснює догляд за малолітнім сином, займається домашнім господарством. Відповідач з 2022 року проживає у Фінляндія, де офіційно працює та отримує заробітну плату приблизно 4000 євро на місяць. Кошти на утримання сина ОСОБА_6 не регулярно або недостатньо. Син хворіє та потребує занять з психологом, дефектологом, логопедом, нейрокорекції, адаптивної фізкультури. Відповідач інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, працездатний, а тому має змогу надавати кошти на утримання дитини.
31.03.2026 суд прийняв заяву до розгляду і відкрив провадження у справі.
13.05.2026 представник відповідача подала відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначила, що відповідач позов визнає частково, а саме: в частині стягнення з нього аліментів на утримання сина, у розмірі 5000,000 гривень. Він не згідний і заперечує мотиви і підстави подання позову. Син був здоровий, коли сторони ще проживали разом, вони перебували в черзі на дитячий садок. Позивач сама вирішила поїхати, не зважаючи на прохання відповідача залишитись. По-друге, коли позивач повернулася в Україну відповідач постійно надавав їй кошти на утримання сина, жодних підтверджень того, куди вона витрачала кошти, чи на дитину, позивач не надавала. Також відповідач забезпечував сина з одягом та продуктами харчування, купляв необхідні речі. Наприклад, на день народження сина, в жовтні 2025 року, купив йому велосипед, раніше – квадроцикл. Коли позивач сказала, що для дитини потрібно медичне обстеження, то відповідач надав їй кошти, хоча вважає, що син здоровий. На заняття сина відповідач також надавав кошти Відповідач пропонував позивачу привезти сина в Німеччину, де його сестра працює в приватній клініці, щоб належно обстежити дитину, але вона відмовилась. Відповідач пропонував взяти дитину на відпочинок на море, позивач також відмовилась. Крім цього, позивач поставила ультиматум, що відповідач зможе спілкуватись з дитиною тільки в разі, якщо буде їй платити 500 євро на місяць. З консультативного висновку дитячого психіатра видно, що в дитини немає психічних захворювань. Жодних підтверджень щодо коштів, які позивач витрачає на заняття дитини зі спеціалістами позивач не надає. На даний час відповідач вже не працює, його контракт закінчився і не продовжений. 17.01.2026 закінчилась ліцензія відповідача на право працювати на великогабаритних автомобілях, а 07.02.2026 закінчився трудовий договір. Відповідач шукав іншу роботу, але у Фінляндії не знайшов, змушений був виїхати з Фінляндії. Зараз відповідач чекає на документи щодо тимчасового захисту в Німеччині, так як має намір там жити і в подальшому працювати там. Зараз не має постійного заробітку, від чого й сам потерпає. Висилав кошти позивачці на утримання та лікування сина, бо мав трохи заощаджень, які вже закінчились. 
27.05.2026 сторона позивача у ході судового розгляду просила позов задовольнити, покликалися на доводи, що викладені у позовній заяві. 
27.05.2026 сторона відповідача просила позов задовольнити частково, в обгрунтування такої позиції представник покликалася на доводи, що викладені у відзиві.
Суд встановив:
Вдповідно до копії свідоцтва про шлюб від 22.10.2018 серії НОМЕР_1 сторони зареєстрували шлюб 22.10.2018.
У сторін є спільний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 04.11.2019 серії НОМЕР_2 .
Дитина проживаює разом із позивачем, що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 18.03.2026 та довідками про реєстрацію місця проживання (арк. спр. 6-7).
Відповідно до копії рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18.11.2024 справа №348/1923/24 шлюб між сторонами розірвано.
Згідно з консультативним висновком від 15.10.2025 ОСОБА_5 встановлено діагноз: синдром дефіциту уваги та гіперактивності з особливостями по поведінці, визначено рекомендації, а також план обстеження та лікування. Повторну консультацію призначено через 6 місяців.
Відповідно до платіжних документів, що долучені стороною відповідача у ході розгляду справи, встановлено, що відповідач надсилає позивачу кошти на утримання дитини, востаннє 18.05.2026 у розмірі 105 євро.
Оцінка суду.
Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані главою 15 СК України. 
Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно зі ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 
У сторін є спільна дитина, яка проживає з позивачем і сторони мають рівні обов`язки з її утримання. Відповідач кошти на утримання дитини надавав з такою періодичністю: 18.12.2025 - 320 євро, 18.02.2026 - 200 євро, 17.03.2026 - 230,05 євро, 03.04.2026 - 8400 гривень (оплата послуг логопеда), 17.04.2026 - 200 євро, 18.05.2026 - 105 євро. Це спростовує твердження сторони позивача про те, що відповідач не надає кошти на утримання дитини. Щодо розміру виплат суд зазначає, що кошти відповідачем були надані у розмірі достатньому для утримання дитини. Враховуючи це, суд доходить висновку, що початок строку стягнення аліментів з відповідача слід відраховувати не з моменту пред`явлення позову, а з 01.06.2026.
Водночас сторона позивача не навела обставин, які б підтверджували, що на утримання дитини позивач щомісяця витрачає по 20000,00 гривень, половину з яких просить стягувати з відповідача. Так, у позові не зазначено які саме витрати несе позивач щодо утримання дитини. Доказів таких витрат також не надано, всуперечи вимогам ст.81 ЦПК України. Витрати на заняття з дитиною відповідно до рекомендацій лікаря є нерегулярними (огляд рекомендовано проводити кожні 6 місяців) і за своєю правовою природою є додатковими витратами на утримання дитини, що обумовлені станом здоров`я дитини і можуть бути стягнені з відповідача за умови пред`явлення позивачем відповідного позову. Майновий стан відповідача на даний час змінився він втратив роботу, має заощадження з яких здійснює виплати на утримання дитини. Тому враховуючи обставини, що були встановлені у ході судового розгляду суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 5000,00 гривень щомісячно, і такий розмір аліментів на думку суду буде необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини. 
Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 24.03.2026 та витрати на правничу допомогу позивача становлять 4000,00 гривень, тому у зв`язку з задоволенням позову частково ці витрати пілягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2000,00 гривень. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, а судовий збір у даній справі підлягає оплаті у мінімальному розмірі з відповідача в дохід держави слід стягнути 1331,20 гривень.
Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд, 
ухвалив:
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одну) гривню 20 копійок в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Івано-Франківського апеляційного суду. 
Позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач –ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 28.05.2026. 
Суддя Матолич В.В.