номер провадження справи 3/236/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2026 Справа № 908/3980/25
м. Запоріжжя, Запорізька область
Господарський суд Запорізької області у складі судді Педорича С.І.,
за участю секретаря судового засідання - Данилейко К.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом: керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (вул. Космічна ,118а, м. Запоріжжя, 69050) в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах:
позивач-1: Департамент культури і туризму Запорізької міської ради (вул. Незалежної України, 68А, м. Запоріжжя, 69035; ідентифікаційний код юридичної особи 37573471);
позивач-2: Запорізька міська рада (просп. Соборний, 206, м. Запоріжжя, 69105; ідентифікаційний код юридичної особи 04053915)
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Дьяченка Дмитра Геннадійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
про визнання договору недійсним та стягнення коштів,

за участю представників учасників справи:
прокурор: Сполохова Яна Андріївна (в залі суду) - службове посвідчення №075666 від 01.03.2023, наказ №114к від 05.03.2026;
від позивача-1: Гуляєва Світлана Леонідівна (в залі суду) - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №26 від 28.01.1994, довіреність №385/01-12 від 24.02.2026;
від позивача-2: не з`явився;
від відповідача: Мащак Наталія Григорівна (в залі суду) - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП003214 від 15.07.2025.

РУХ СПРАВИ.
31.12.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах: позивача-1 - Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради, позивача-2 - Запорізької міської ради, до відповідача - Фізичної особи-підприємця Дьяченка Дмитра Геннадійовича, про:
1) визнання недійсною додаткової угоди від 30.04.2025 №2 до договору про закупівлю послуг від 07.04.2025 №85-Я, укладену між Департаментом культури і туризму Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 37573471, вул. Незалежної України, буд. 68А, м. Запоріжжя, 69035) та Фізичною особою-підприємцем Дьяченко Дмитром Геннадійовичем (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );
2) стягнення з Фізичної особи-підприємця Дьяченко Дмитра Геннадійовича (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 37573471, вул. Незалежної України, буд. 68А, м. Запоріжжя, 69035) штрафні санкції в сумі 25 789,12 грн.
Судові витрати у справі зі сплати судового збору прокурор просить покласти на відповідача.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025 справу №908/3980/25 передано на розгляд судді Педоричу С.І.
Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі №908/3980/25; присвоєно справі номер провадження 3/236/25; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 03.02.2026 10:00 год. Учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
Ухвалою суду від 03.02.2026 відкладено підготовче засідання до 26.02.2026 об 11:00 год.
26.02.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача до суду надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву та відзив на позовну заяву.
26.02.2026 від представника позивача-1 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява із власною позицією щодо поданого позову прокурора в інтересах держави.
26.02.2026 судом було відкладено підготовче засідання до 18.03.2026 об 11:00 год.
27.02.2026 через систему «Електронний суд» від керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області до суду надійшла відповідь на відзив.
04.03.2026 від представника позивача-2 через систему «Електронний суд» до суду надійшли письмові пояснення щодо позову прокурора в інтересах держави із власною позицією.
06.03.2026 через систему «Електронний суд» від першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області до суду надійшли пояснення щодо заяви позивача-1 із власною позицією щодо поданого позову прокурора в інтересах держави.
06.03.2026 через систему «Електронний суд» від керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області до суду надійшли пояснення у справі №908/3980/25.
Ухвалою суду від 18.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.04.2026.
У судовому засіданні 08.04.2026 технічна фіксація здійснювалась за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.
Прокурор в судовому засіданні підтримав позов повністю, просив позовні вимоги задовольнити.
Представники позивача-1 та позивача-2 позов прокурора не підтримали. Просили відмовити у задоволенні позову.
Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позову. 
У судовому засіданні 08.04.2026 суд заслухав вступне слово сторін та оголосив перерву у судовому засіданні до 05.05.2026 до 14:30 год.
Представник позивача-2 в судове засідання 05.05.2026 не з`явився. Про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Після перерви суд продовжив розгляд справи.
У судовому засіданні 05.05.2026 судом безпосередньо досліджені докази, які наявні в матеріалах справи.
У судовому засіданні 05.05.2026 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого після переходу до стадії ухвалення судового рішення, в судовому засіданні, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини) та повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.
Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПРОКУРОРА.
В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що при укладенні спірної додаткової угоди№2від 30.04.2025 до договору про закупівлю послуг від 07.04.2025 №85-Я,не було документально підтверджено належними та допустимими доказами об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку надання послуг. Тож оскільки спірна додаткова угода якою продовжено строк виконання зобов`язань щодо поставки товару, є такою, що укладена з порушенням вимог п. 3-7 Розділу Х Закону України «Про публічні закупівлі» та підпункту 4 пункту 19 Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022, у зв`язку з відсутністю об`єктивних обставин для цього, а тому має бути визнана судом недійсною.
Правовими підставами позову прокурор зазначає, серед іншого, статті 203, 215, 216, 611 Цивільного кодексу України.
Заявляючи про своє процесуальне право на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради та Запорізької міської ради, прокурор посилається на статтю 23 Закону України «Про прокуратуру», а також зауважує, що вже самого факту бездіяльності позивача, уповноваженого здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, для втручання прокурора є достатньо. Прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА-1.
Позивач-1 (Департамент культури і туризму Запорізькоїміської ради) подав до суду 26.02.202026 заяву із власною позицією в якій зазначає, що позов прокурора не підтримує.
Стверджує, що керівником Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя порушено принцип територіальності організації та діяльності прокуратури, оскільки послуги за спірним договором надавалися в Вознесенівського району міста Запоріжжя.
Вважає, що у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави, оскільки відповідь Департаменту на запит прокуратури від 17.10.2025 №1863/01-12 безпосередньо спрямована на належний захист інтересів територіальної громади міста Запоріжжя, шляхом забезпечення дотримання встановленого Конституцією України принципу верховенства права України.
Зазначає, що само по собі визнання недійсною спірної додаткової угоди до договору про закупівлю, який вже виконано, не призведе до захисту інтересів держави, а тому є неефективним способом захисту порушеного права. Органом прокуратури не наведено доводів про те, які саме інтереси держави були порушені та як саме визнання оскаржуваної додаткової угоди до договору про закупівлю недійсною вплине на їх відновлення.
Стягнення штрафних санкцій після повного виконання договору про закупівлю є безпідставним у зв`язку з тим, що зобов`язання припинені належним виконанням (ст. 599 ЦК України).
Щодо фактичних обставин справи позивач-1 зазначає, що лист відповідача від 30.04.2025 №30/1-04-25 в розумінні п.п. 4 п.19 Постанови №1178 є документальним підтвердженням об`єктивних обставин для продовження строку виконання зобов`язань за Договором про закупівлю.
Період можливого прострочення відповідачем малозначний, договір про закупівлю послуг від 07.04.2025 №85-Я є виконаним у повному обсязі, заподіяння збитків позивачу простроченням виконання зобов`язання не встановлено, вважає за доцільне вирішити питання про наявність або відсутність обставин, за яких можливе зменшення розміру штрафу або звільнення від останнього.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА-2.
Позивач-2 (Запорізька міська рада) у своїх письмових поясненнях вказує, що виходячи з доведеності виконання договору про закупівлю у повному обсязі, наданні повної та належної оцінки правових підстав укладання додаткової угоди, підтверджується відсутність достатніх правових підстав для застосування будь-яких штрафних санкцій, що засвідчує необґрунтованість їх нарахування та забезпечує дотримання принципів законності, пропорційності та правової визначеності у сфері публічних закупівель.
Лист відповідача від 30.04.2025 №30/1-04-25 в розумінні п.п. 4 п.19 Постанови №1178 є документальним підтвердженням об`єктивних обставин для продовження строку виконання зобов`язань за Договором про закупівлю.
Звертає увагу на добросовісну поведінку відповідача під час дії договору про закупівлю послуг від 07.04.2025 №85-Я, а період можливого прострочення відповідачем є малозначним.
У договорі про закупівлю послуг від 07.04.2025 №85-Я істотні умови сторонами не змінювались, оскільки строк надання послуг не є істотною умовою вказаного договору, згідно положень ГК України, ЦК України. Строк дії даного договору не змінювався Сторонами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.
Відповідач 25.02.2026 надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволення позову.
Зазначає, що прокурором не підтверджено бездіяльність органу місцевого самоврядування, не додано належних та допустимих доказів, які б свідчили про перешкоди захисту інтересів держави належним суб`єктом. орган місцевого самоврядування є самостійним суб`єктом - Запорізька міська рада та Департамент культури і туризму Запорізької міської ради мають повну процесуальну дієздатність. Доказів їх бездіяльності прокурором до позову не надано. Вважаю даний позов подано без правових підстав.
Щодо суті спору пояснює, що ФОП Дьяченко Д.Г. своєчасно повідомив Замовника про настання обставин, що унеможливили своєчасно виконати роботи (надати послуги) за Договором та з метою усунення негативних наслідків для обох сторін Договору.
Наявність суперечностей між ОСББ та Департаментом культури і туризму ЗМР, не допуск мешканцями будинку до об`єкту працівників підрядника, перешкоджання у проведені ремонтних робіт, шляхом виклику поліції, об`єктивно зумовило не можливість своєчасного виконання робіт за договором.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Предметом цього судового розгляду є вимоги прокурора про визнання недійсною додаткової угоди до договору про закупівлю та стягнення штрафних санкцій.
Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У даному випадку до предмета доказування входять обставини, зокрема, щодо наявності чи відсутності правових підстав для визнання додаткової угоди недійсною та стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання умов укладеного договору про закупівлю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Департаментом культури і туризму Запорізької міської ради електронній системі публічних закупівель Prozorro оприлюднено відомості про проведення закупівлі UA-2025-03-18-003541-a щодо закупівлі послуг з аварійного (поточного) ремонту приміщення філії Запорізької дитячої художньої школи за адресою: пр. Соборний, буд. 153 у м. Запоріжжя.
Відповідно до інформації про предмет закупівлі, строк надання послуг: до 30.04.2025.
Згідно з протоколом затвердження річного плану закупівель UA-P-2025-03-18-003512, a джерелом її фінансування є кошти місцевого бюджету.
За результатами вказаної закупівлі між Департаментом культури і туризму Запорізької міської ради та ФОП Дьяченко Д.Г. укладено договір про закупівлю послуг від 07.04.2025 №85-Я.
За змістом п. 1.1. Договору від 07.04.2025 №85-Я Підрядник, відповідно до кошторисної документації та умов договору, зобов`язався виконати аварійний (поточний) ремонт приміщення філії Запорізької дитячої художньої школи за адресою: пр. Соборний, буд. 153 у м. Запоріжжя, а Замовник оплатити надані послуги на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 1.5. Договору від 07.04.2025 №85-Я істотні умови договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків, передбачених законодавством (п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178).
Договірна ціна послуг є невід`ємною частиною договору, є динамічною і визначається на підставі кошторису, та складає 1 206 124,56 грн без ПДВ (п. 3.1. Договору від 07.04.2025 № 85-Я).
Відповідно до п. 5.1. Договору від 07.04.2025 №85-Я строк надання послуг Підрядником не пізніше 30.04.2025. Підрядник розпочне надання послуг після підписання договору. Надання послуг може бути закінчено достроково тільки за згодою із Замовником. 
Датою закінчення надання послуг вважається дата їх прийняття Замовником (п. 5.2. Договору від 07.04.2025 № 85-Я).
Відповідно до п. 5.3. Договору від 07.04.2025 №85-Я строки надання послуг можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у договір.
Згідно з п.п. 6.4.1., 6.4.8. п. 6.4. Договору від 07.04.2025 № 85-Я Підрядник зобов`язувався: надати у встановлені строки в межах договірної ціни, згідно з кошторисною документацією на свій ризик власними і залученими силами та відповідними засобами всі передбачені замовленням послуги, здати в обумовлені строки об`єкт в експлуатацію Замовнику, усувати протягом гарантійного терміну експлуатації об`єкту недоліки, які зумовлені неякісним наданням послуг; інформувати в установленому порядку Замовника про хід виконання зобов`язань за договором, обставини, що перешкоджають його виконанню, а також про заходи необхідні для їх усунення.
Відповідно до п. 7.3. Договору від 07.04.2025 №85-Я, за невиконання зобов`язань за договором Підрядник несе відповідальність в порядку, визначеному п. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, а саме: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Відповідно до п. 8.1. Договору від 07.04.2025 №85-Я сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).
Відповідно до п. 8.3. Договору від 07.04.2025 № 85-Я, доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є документи, які видаються відповідними і компетентними органами. 
У подальшому між сторонами укладено додаткову угоду від 07.04.2025 №1 до Договору від 07.04.2025 №85-Я, відповідно до умов якої сторони доповнили Договір від 07.04.2025 №85-Я пунктом 11.4, виклавши його в наступній редакції: «Підрядник має право залучати до надання послуги, яка є предметом даного Договору, субпідрядників/співвиконавців, які мають необхідні дозвільні документи, досвід виконання аналогічних робіт, достатні ресурси для виконання відповідного обсягу робіт. Підрядник відповідає за результати роботи субпідрядників/співвиконавців і виступає перед Замовником як генеральний Підрядник, а перед субпідрядником - як Замовник».
14.04.2025 о 15:26 на лінію « 102» звертався голова ОСББ Нестеров Сергій Федорович з приводу робіт в будинку за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 153 (ЄО від 14.04.2025 № 9789). Згідно з рапортом поліцейського Управління патрульної поліції в Запорізькій області Харламової Я.О., складеного 14.04.2025 о 16:57, Нестеров С.Ф., представник підрядника та Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради під час бесіди дійшли взаємної згоди та на місці вичерпали конфлікт з приводу виконання робіт в будинку, допомоги працівників поліції не потребували, з заявами або скаргами ніхто не звертався, що підтверджується листом ГУНП в Запорізькій області від 04.11.2025 № 1200-2025 (а.с. 90, т.1).
Листом від 30.04.2025 № 30/1-04-25 ФОП Дьяченко Д.Г. повідомив Департамент культури і туризму Запорізької міської ради про ситуацію, що склалась під час виконання умов Договору від 07.04.2025 № 85-Я, а саме про те, що під час проведення ремонтних робіт неодноразово виникали непередбачувані труднощі, пов`язані з конфліктними ситуаціями та суперечками між мешканцями будинку і представниками ОСББ. Такі обставини призводили до ускладнення доступу працівників до об`єкта та відволікали їх від безпосередніх робіт, що, у свою чергу, спричинило періодичні затримки у виконанні завдань. На підставі викладеного запропонував укласти додаткову угоду зі строком завершення робіт не пізніше 31.05.2025 (а.с. 46, т.1).
30.04.2025 між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до Договору від 07.04.2025 №85-Я, відповідно до умов якої, на підставі п.п. 4 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 (далі по тексту - Особливості), та п. 5.3. Договору від 07.04.2025 №85-Я сторони дійшли взаємної згоди змінити п. 5.1. Договору від 07.04.2025 №85-Я, виклавши його в наступній редакції: «Строк надання послуг Підрядником не пізніше 31.05.2025. Підрядник розпочне надання послуг після підписання договору. Надання послуг може бути закінчено достроково тільки за згодою із Замовником.»
У подальшому між сторонами укладено додаткову угоду від 27.05.2025 №3 до Договору від 07.04.2025 №85-Я, відповідно до умов якої, у зв`язку зі зміною складу послуг, відповідно до п.п. 3 п. 19 Особливостей, згідно листа Підрядника, сторони домовились внести зміни у Додаток 1 «Договірна ціна» Договору від 07.04.2025 №85-Я і викласти його у новій редакції. Також, відповідно до п.п. 1 п. 19 Особливостей внесли зміни до п. 3.1. Договору від 07.04.2025 №85-Я, виклавши його в наступній редакції: «Договірна ціна послуг є невід`ємною частиною договору, є динамічною і визначається на підставі кошторису та складає 1 167 869,48 грн без ПДВ».
27.05.2025 сторонами Договору від 07.04.2025 №85-Я підписано Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2025 року на суму 1 167 869,48 грн без ПДВ.
Відповідно до платіжної інструкції від 27.05.2025 №102 Замовник сплатив на користь Підрядника 1 167 869,48 грн без ПДВ.
За твердженням прокурора, з чим не погоджується позивач та відповідач, при укладенні додаткової угоди №2 до Договору від 30.04.2025 №85-Я не було документально підтверджено належними та допустимими доказами об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку виконання будівельних робіт.
Вказані обставини зумовили звернення прокурора до суду з цим позовом.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ.
Щодо повноважень прокурора.
З положень статті 131-1 Конституції України слідує, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
За приписами статті 53 ГПК України господарський суд порушує справи за заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. В позовній заяві прокурор самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Системне тлумачення положень ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення її інтересів,зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах (висновок викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2019 у справі №923/35/19, від 23.07.2020 у справі №925/383/18).
Рішенням Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси Держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів.
З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
При встановленні наявності або відсутності порушень або загрози порушень інтересів держави необхідно виходити з того, що ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначає про порушення або загрозу порушення «інтересів держави», якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти до висновку що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Згідно з п. 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19.09.2012 на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їхня місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.
Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад у тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.
Прокурор зазначає, що порушення інтересів держави полягає в тому, що правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) додаткових угод до договору, на підставі яких необґрунтовано продовжується строк надання послуг та бюджет недоотримує кошти у вигляді штрафних санкцій, такому суспільному інтересу не відповідає.
Неналежне виконання зобов`язання щодо надання послуг у передбачений договором строк з боку ФОП Дьяченко Д.Г. призвело до порушення прав територіальної громади м. Запоріжжя щодо максимальної ефективності та результативності використання бюджетних коштів під час закупівлі послуг з аварійного (поточного) ремонту приміщення.
Видатками бюджету є кошти, спрямовані на виконання бюджетних програм, передбачених відповідним бюджетом (п. 13 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України).
Пунктом 6 ч. 1 ст. 7 указаного Кодексу визначено, що бюджетна система України функціонує, зокрема, за принципом ефективності та результативності, який означає, що при виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.
Відповідно до ст. 26 Бюджетного кодексу України контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень.
Згідно з протоколом затвердження річного плану закупівель UA-P-2025-03-18-003512, a джерелом її фінансування були кошти місцевого бюджету.
Як вбачається із матеріалів справи, оплата за договором №85-Я від 07.04.2025 здійснена за кошти місцевого бюджету, а отже державний інтерес у спірних правовідносинах полягає у забезпеченні належного виконання зобов`язань за договорами, на фінансування яких виділялись бюджетні кошти.
Відповідно до преамбули Закону України «Про публічні закупівлі» він визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Прокурор вважає, що відбулось протиправне укладення додаткової угоди до Договору, та, як наслідок, несвоєчасне виконання робіт за договором та відсутність стягнення штрафних санкцій, що на його думку порушує державні інтереси у спірних правовідносинах.
Оскільки проведення процедури державних закупівель та укладення правочинів із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, то захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що прокурором доведено можливе порушення інтересів держави у цій справі.
У постанові Великої Палати Верховного суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19) Верховний Суд зауважив, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
У вказаній постанові Великою Палатою Верховного Суду наведено наступні правові висновки.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №906/982/19.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч. 4 ст. 53 ГПК України).
Позивачем у позовній заяві визначено Департамент культури і туризму Запорізької міської ради (позивач-1) та Запорізька міська рада (позивач-2).
За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойка (штраф, пеня) у випадку порушення боржником зобов`язання сплачуються ним на користь кредитора, яким за Договором від 07.04.2025 № 85-Я є Департамент культури і туризму Запорізької міської ради.
В той же час, відповідно до п. 39 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України штрафні санкції внаслідок невиконання укладених розпорядником бюджетних коштів договорів з суб`єктами господарювання на придбання товарів, робіт і послуг за рахунок коштів відповідних бюджетів місцевого самоврядування належать до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад.
Засновником Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради є Запорізька міська рада (код ЄДРПОУ 44921382), якій, згідно п. 1.2. Положення про Департамент культури і туризму Запорізької міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 30.08.2017 №76, підзвітний та підконтрольний вказаний департамент.
На виконання вимог абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», окружна прокуратура надіслала до Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради та Запорізької міської ради листи від 26.08.2025 №57-101-5393ВИХ-25, від 27.08.2025 №57-101-5413ВИХ-25 та від 24.11.2025 №57-101-7610ВИХ-25, яким повідомила вказаних суб`єктів владних повноважень про порушення інтересів держави та необхідність звернення до суду за їх захистом.
У відповідь на вказані листи Департамент культури і туризму Запорізької міської ради листами від 17.10.2025 №1863/01-12 та від 19.12.2025 №2397/01-12 повідомив про відсутність, з його точки зору, підстав для звернення до суду за захистом порушених інтересів держави.
Зазначене свідчить про нездійснення Департамент культури і туризму Запорізької міської ради захисту порушених інтересів держави та територіальної громади міста Запоріжжя і наявність передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для їх представництва.
Також в матеріалах справи міститься адресоване Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради та Запорізькій міській раді повідомлення Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області від 29.12.2025 №57-101-8591вих-25 на виконання вимог ч .4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» про звернення до господарського суду з позовною заявою (а.с. 111, т.1). 
Отже, при зверненні з даним позовом до господарського суду прокурором дотримано норми статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру», визначено уповноважені державою органи та належним чином обґрунтовано необхідність захисту інтересів держави у спірних правовідносинах внаслідок, у тому числі, бездіяльності позивачів.
Щодо аргументів позивача-1 про порушення Шевченківською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області при реалізації представницьких повноважень територіальної юрисдикції, суд їх відкидає, як неспроможні, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Як встановлено судом, адресою місцезнаходження відповідача, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: вулиця Олександра Говорухи, 34, кв. 60, м. Запоріжжя, 69050, тобто територія Космічного (Комунарського) району м. Запоріжжя. 
Згідно з наказом Офісу Генерального прокурора від 17.02.2021 №39 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» юрисдикція Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області поширюється на Шевченківський та Космічний (Комунарський) район м. Запоріжжя.
Отже, Шевченківською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області правомірно пред`явлено позов за місцезнаходженням відповідача та за територіальною юрисдикцією Шевченківської окружної прокуратури.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для представництва прокурором в суді інтересів держави в особі позивачів - Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради та Запорізької міської ради, в той час як наявність або відсутність порушення інтересів держави судом встановлюється під час оцінки доказів по суті.
Щодо відмови позивачів від підтримання поданого прокурором в інтересах держави позову.
З приводу не підтримання позивачами позову поданого в їх інтересах прокурором суд зазначає наступне.
У п. 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що при вирішенні питання про необхідність звернення до суду з позовом компетентний орган може діяти в умовах конфлікту інтересів - коли порушення інтересів держави, про яке стверджує прокурор, може бути пов`язане з раніше вчиненими протиправними діями цього органу чи бездіяльністю.
Для врахування цих обставин стаття 55 ГПК України передбачає такі правила:
- якщо особа, яка має процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду, крім позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, поданого власником (учасником, акціонером) цієї юридичної особи в її інтересах, а також позову прокурора в інтересах держави;
- відмова компетентного органу від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.
Не зважаючи на не підтримання позивачами поданого в їх інтересах позову, прокурор в судовому засіданні підтримав поданий ним позов та наполягав на розгляду справи по суті.
Отже, не підтримання компетентним органом позову, поданим в його особі, не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим, оскільки невжиття цим органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Щодо заявлених позовних вимог.
Згідно із ч.4 ст.3 Закону «Про публічні закупівлі» відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюється виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
Відповідно до преамбули Закону України «Про публічні закупівлі» цей Закон визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. Цей Закон також має на меті адаптувати законодавство України acquis Європейського Союзу на виконання Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.
Суд Європейського Союзу зауважує, що з метою забезпечення прозорості процедур та рівного ставлення до учасників тендеру, зміни до положень державного контракту під час його дії становлять нове укладення контракту в розумінні Директиви 92/50, якщо вони істотно відрізняються за характером від початкового контракту і, отже, свідчать про намір сторін переглянути основні умови цього контракту. Зміна державного контракту під час його дії може вважатися істотною, якщо вона вводить умови, які, якби вони були частиною початкової процедури укладення контракту, дозволили б допуск інших учасників тендеру, крім тих, які були допущені спочатку, або дозволили б прийняття іншої пропозиції, крім тієї, яка була прийнята спочатку. Зміна також може вважатися істотною, якщо вона змінює економічний баланс договору на користь підрядника в спосіб, який не був передбачений умовами початкового договору (справа C-454/06 pressetext Nachrichtenagentur GmbH v Republik Osterreich (Bund), APA-OTS Original text - Service GmbH, APA Austria Presse Agentur registrierte Genossenschaft mit beschrankter Haftung).
У ч.1 ст.41 Закону «Про публічні закупівлі» визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм ЦК та ГК з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
З аналізу положень Закону «Про публічні закупівлі» вбачається те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель і повинні застосовуватися переважно щодо норм ЦК та ГК, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (постанова Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №926/3421/22).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем-1 та відповідачем укладено договір про закупівлю послуг від 07.04.2025 №85-Я.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, а тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його предмету, умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків, з`ясувати фактичний характер спірних правовідносин, які склались між сторонами, з`ясувати дійсні наміри сторін спору при укладенні договору щодо визначення умов виконання зобов`язань обома сторонами цього договору наслідків, застосувати відповідні норми права. Така правова позиція є сталою та послідовною у судовій практиці, що підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.05.2018 у справі №924/263/17, від 02.02.2022 у справі №927/1099/20, від 23.03.2021 у справі №916/2380/18, від 01.10.2020 у справі №910/21935/17, від 04.07.2018 у справі №916/935/17, від 17.01.2019 у справі №923/241/18, від 19.08.2020 у справі №915/1302/19 тощо.
Відтак, господарський суд з огляду на зміст та умови укладеного між сторонами договору має встановити, який саме правочин вчинено сторонами та вирішити спір із застосуванням норм, які регулюють цей правочин.
Предметом Договору про закупівлю послуг №85-Я від 07.04.2025 є виконання аварійного (поточного) ремонту приміщення філії Запорізької дитячої художньої школи за адресою: пр. Соборний, буд. 153 у м. Запоріжжя.
Аналізуючи зміст цього Договору, не зважаючи на назву «про закупівлю послуг», суд приходить до висновку, що за своєю правовою природою він є договором підряду, і правовідносини сторін за цим Договором регулюється главою 63 ЦК України, а не главою 61 ЦК України.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
У відповідності до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
З наведеного системного тлумачення норм ЦК та Закону «Про публічні закупівлі» вбачається, що передбачена сторонами у договорі така умова як строк виконання робіт або її окремих етапів, є істотною умовою договору про закупівлю.
Як зазначалося вище та підтверджено матеріалами справи, в електронній системі публічних закупівель Prozorro оприлюднено відомості про проведення закупівлі UA-2025-03-18-003541-a щодо закупівлі послуг з аварійного (поточного) ремонту приміщення філії Запорізької дитячої художньої школи за адресою: пр. Соборний, буд. 153 у м. Запоріжжя
Відповідно до інформації про предмет закупівлі, строк надання послуг: до 30.04.2025.
Сторони договору погодили всі його істотні умови, в тому числі, предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором, що узгоджується з приписами частини 1 статті 638 ЦК України та приписами Закону України «Про публічні закупівлі».
Договором встановлено строк виконання робіт - до 30.04.2025.
Особливості укладання договору про закупівлю та внесення змін до нього врегульовані у ст.41 Закону «Про публічні закупівлі», яка містить загальне правило, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.
Водночас положення п.4 ч.5 ст.41 Закону «Про публічні закупівлі» передбачають можливість внесення змін до істотних умов договору про закупівлю, зокрема, у випадку продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Пунктом п. 3-7 розділу Х Прикінцеві та перехідні положення Законом України «Про публічні закупівлі» установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених цим Законом (далі - Особливості), визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз та з дотриманням вимог, встановлених пунктом 38 цього розділу.
Згідно з пп.4 п.19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 (далі - Особливості), істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім виключного переліку випадків, зокрема продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Таким чином, вказані норми передбачають умови та можливість внесення змін до договору про закупівлю, зокрема й стосовно строку виконання зобов`язань лише, якщо сторони це прямо вказали в умовах договору або уклали додаткову угоду про це за взаємною згодою сторін вже після виникнення таких обставин (постанова Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №910/15264/21). При цьому вказані норми передбачають можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) щодо продовження строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження (постанови Верховного Суду від 05.09.2018 у справі №910/21806/17, від 06.06.2023 у справі №910/21100/21).
Об`єктивні обставини, що спричинили відповідне продовження, мають бути документально підтверджені і вони не обов`язково мають бути обставинами непереборної сили, засвідченими у вигляді сертифіката ТПП України (постанова Верховного Суду від 10.04.2025 у справі №924/602/24). Верховний Суд у постанові від 10.04.2025 у справі №924/602/24 зазначив про безпідставність звуження судом апеляційної інстанції тлумачення передбачених п.4 ч.5 ст.41 Закону «Про публічні закупівлі» випадків допустимого продовження строку дії договору виключно до обставин непереборної сили.
У матеріалах справи відсутні будь-які відомості та докази наявності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), невідворотної зміни обставин та їх впливу на неможливість своєчасного виконання зобов`язання відповідачем з поставки товару.
Також учасники справи не посилаються на обставин непереборної сили (форс-мажор) як на підставу продовження строку поставки товару.
Водночас відповідач, позивач-1 та позивач-2 посилаються на документально підтверджені об`єктивні обставин, що спричинили таке продовження, що передбачено положеннями п.4 ч.5 ст.41 Закону «Про публічні закупівлі», яким відповідно до заяви позивача-1 та відзиву відповідача вони вважають лист відповідача від 30.04.2025 №30/1-04-25.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).
При цьому для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, на момент укладення договору свідомо існує об`єктивна неможливість настання правового результату, а також те, що внаслідок його укладення порушені права позивача.
Тож недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі невідповідність волі та волевиявлення.
Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Відтак для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач у справі за загальним правилом повинен довести, що такий правочин у момент його укладання суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Суд зазначає, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Верховний Суд у постанові від 12.12.2024 у справі №916/4679/23 виснував, що зміна істотних умов договору про закупівлю, зокрема, в частині продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань є правомірною виключно за таких умов і відбувається у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження; документально підтверджених обставин непереборної сили; документально підтверджених обставин затримки фінансування витрат замовника.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 22.12.2022 по справі №916/3577/21 вказав, що підставою для зміни істотних умов договору, можуть бути лише обставини, що виникли після його підписання та впливають на виконання зобов`язання сторін за договором (п. 8.28), схожий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.10.2018 у справі №910/23585/17.
На момент підписання договору від 07.04.2025 №85-Я позивачем-1 та відповідачем були погоджені всі його істотні умови: предмет (аварійний (поточний) ремонт приміщення філії Запорізької дитячої художньої школи за адресою: пр. Соборний, буд. 153 у м. Запоріжжя), ціна (1 206 124,56 грн без ПДВ), строк виконання зобов`язань за договором (до 30.04.2025) та строк його дії (до 31.12.2025).
У подальшому додатковою угодою №2 від 30.04.2025 строк виконання робіт за договором від 07.04.2025 №85-Я було продовжено до 31.05.2025.
Підставою для укладання додаткової угоди №2 від 30.04.2025 був лист відповідача від 30.04.2025 №30/1-04-25.
У вказаному листі неможливість виконання зобов`язань з вчасного виконання робіт обґрунтована тим, що під час проведення ремонтних робіт неодноразово виникали непередбачувані труднощі, пов`язані з конфліктними ситуаціями та суперечками між мешканцями будинку і представниками ОСББ. Такі обставини призводили до ускладнення доступу працівників до об`єкта та відволікали їх від безпосередніх робіт, що, у свою чергу, спричинило періодичні затримки у виконанні завдань.
Однак, будь-яких документів на підтвердження вказаних у листах обставин підрядником замовнику надано не було. Зокрема, не надано документальних доказів того, що під час строку виконання робіт, передбаченого договором, обмежувався чи були перешкоди в доступі працівників відповідача до місця виконання робіт.
В судовому засіданні представники відповідача та позивача-1 надали пояснення про усні повідомлення/перемовини стосовно конфліктних ситуацій із представниками ОСББ, які виникали постійно під час виконання робіт. При цьому, з посиланням на пункт 6.4.8. представники відповідача та позивача-1 вважали, що усних повідомлень достатньо для продовження строку виконання робіт.
Суд зазначає, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Отже, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.
Таким чином, відповідач як юридична особа, яка здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, підписуючи з відповідачем договір на закупівлю (укладений відповідно до відкритих торгів), усвідомлювала, що кінцевою датою виконання робіт є дата, визначена сторонами у спірному договорі, з огляду на що повинна була розумно оцінити цю обставину, з урахуванням виду своєї діяльності та можливості виконання зобов`язання у погоджені сторонами строки. Тобто відповідач, підписавши договір, погодив усі його істотні умови, зокрема, щодо кінцевої дати виконання робіт.
Згідно ст. 850 ЦК України замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. У разі невиконання замовником цього обов`язку підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи.
Проте матеріали справи не містять та сторонами Договору не надано будь-якого листування, в тому числі відповідача з позивачем-1, з приводу того, що будь-які особи перешкоджали чи заважали виконанню робіт відповідачем, що відповідач звертався до позивача-1 для надання йому доступу до приміщень, в яких виконувався ремонт, тощо.
Суд зазначає, що усні повідомлення про конфліктні ситуації під час виконання робіт за спірним договором, не відповідають визначенню «документально підтверджених об`єктивних обставин», передбачених пп.4 п.19 «Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178.
Оцінюючи надану в листі ГУНП в Запорізькійобластівід 04.11.2025 №1200-2025 інформацію про те, що на лінію « 102» 14.04.2025 о 15:26 звертався голова ОСББ Нестеров Сергій Федорович з приводу робіт в будинку за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 153 (ЄО від 14.04.2025 № 9789), суд не вбачає у вказаній інформації підтвердження об`єктивних обставин для продовження строку виконання робіт, оскільки, як вбачається з рапорту Управління патрульної поліції в Запорізькій області Харламової Я.О., складеного 14.04.2025 о 16:57, Нестеров С.Ф., представник підрядника та Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради під час бесіди дійшли взаємної згоди та на місці вичерпали конфлікт з приводу виконання робіт в будинку, допомоги працівників поліції не потребували, з заявами або скаргами ніхто не звертався» (а.с. 90, т.1).
Згідно вищенаведеного листа ГУНП в Запорізькій області - відсутня інформація про звернення інших осіб, в тому числі Дьяченко Д.Г., на лінію « 102» з приводу подій, що мали місце за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 153 за період з 07.04.2025 (після підписання Договору від 07.04.2025 № 85-Я) по 30.04.2025 (останній день строку надання послуг згідно з п. 5.1. Договору від 07.04.2025 №85-Я)
Крім того суд враховує, що відповідачем не надано будь-яких доказів щодо того, протягом якого часу він працював на об`єкті і який обсяг роботи ним був виконаний в період відведений договором на закупівлю (з 07.04.2025 по 30.04.2025).
Суд констатує, що відповідно до матеріалів справи про неможливість своєчасного виконання робіт відповідач повідомив позивача листом від 30.04.2025 №30/1-04-25, тобто в останній день виконання робіт, що спростовує посилання відповідача та позивача-1 про завчасне повідомлення відповідачем про неможливість виконання ним робіт.
Також суд враховує, що за умовами публічної закупівлі строк виконання робіт мав становити 24 дні, проте відповідач, надіславши листа від 30.04.2025 № 30/1-04-25про продовження строку виконання робіт просив продовжити строк виконання робіт на 31 день, що взагалі нівелює процедуру публічних закупівель, та спростовує доводи позивачів про добросовісність відповідача.
Фактично роботи були виконані 27.05.2025, тобто із затримкою у 27 днів, що більше ніж первісний строк, який був обумовлений процедурою публічної закупівлі, що спростовує доводи позивачів про малозначний період прострочення.
Суд відхиляє доводи відповідача, що об`єктивність викладених у листі 30.04.2025 №30/1-04-25 обставин підтверджується фактом існування відкритого судового провадження у справі №908/1857/25.
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень провадження у вказаній справі відкрито 27.06.2025 за позовом ОСББ «Соборний 153/12» від 17.06.2025 до Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради та Запорізької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження співвласниками багатоквартирного будинку об`ємом горищного простору шляхом: скасування рішення про державну реєстрацію права оперативного управління за Департаментом культури і туризму Запорізької міської ради нежитловим приміщенням № 165 за адресою м. Запоріжжя, пр. Соборний 153; зобов`язання відповідачів звільнити об`єм горищного простору, розташованого над квартирою 5 поверху №52.
Обставини, які підлягають з`ясуванню при визнанні недійсним правочином, відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, повинні існувати в момент вчинення правочину, в той час як судова справа №908/1857/25 з`явилася вже після укладення сторонами спірної додаткової угоди.
Укладення договору з визначеним строком виконання робіт та подальше продовження цього строку без належного документального підтвердження існування об`єктивних обставин, що його спричинили, шляхом укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку відповідача.
Вказане твердження узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22.
Суд також відхиляє посилання відповідача та позивача-1 на судову практику відповідно до якої «….Стягнення штрафних санкцій після повного виконання договору про закупівлю є безпідставним у зв`язку з тим, що зобов`язання припинені належним виконанням (ст. 599 ЦК України)….».
В якості прикладу судової практики представник позивача-1 навела постанову Верховного Суду у справі №916/1247/23, проте суд констатує, що вказана судова справа не є релевантною зі справою № 908/3980/25.
Крім того суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.10.2021 у справі №904/2739/20, підписання акта приймання-передачі без зауважень та заперечень свідчить лише про відсутність заперечень позивача щодо якості та кількості виконаних робіт, а не про своєчасність їх виконання та про відсутність претензій з боку позивача щодо строків виконання цих робіт.
Беручи до уваги вищевказані положення законодавства, встановлені судом обставини, зміст доводів учасників процесу та наявних доказів, а також те, що на момент укладення додаткової угоди №2 від 30.04.2025 до договору № 85-Я про закупівлю послуг від 07.04.2025 не було документально підтверджено об`єктивних обставин, що зумовили б необхідність та правомірність укладення вказаної додаткової угоди до основного договору, з огляду на те, що сторони спірного договору внесли до нього зміни шляхом укладення оспорюваної додаткової угоди безпідставно, суд вважає, що оспорювана додаткова угода укладена всупереч приписам закону (зокрема, всупереч вимогам Закону України «Про публічні закупівлі»), а відтак позовні вимоги в частині визнання її недійсною є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення пені.
В силу положень ст. ст. 216, 236 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
У зв`язку з визнанням судом недійсною додаткової угоди №1 від 22.05.2025 в частині продовження строку поставки, відповідно до умов пункту 4.1. договору, відповідач повинен був поставити товар у строк до 22.05.2025.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.
Судом встановлено, що відповідачем зобов`язання за спірним договором щодо надання послуг з аварійного (поточного) ремонту виконано 27.05.2025, тобто з порушенням встановлених договором строків, що підтверджується долученою до матеріалів справи, підписаними сторонами без зауважень та заперечень Актом приймання виконаних будівельних робіт за травень 2025 року та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за травень 2025 (а.с. 66-81, т.1).
Пунктом 7.3. Договору передбачено, що за невиконання зобов`язань за договором Підрядник несе відповідальність в порядку, визначеному п. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, а саме: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
З огляду на викладене, прокурор, посилаючись на пункт 7.3. спірного договору, нарахував та просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню за загальний період прострочення за період з 01.05.2025 по 26.05.2025 включно в сумі 25 789,12 грн.
Пеня нарахована на вартість робіт виконання яких прострочено (1 167 869,48 грн.)
Господарський суд перевірив розрахунок пені, який здійснений прокуратурою, і визнав їх арифметично і методологічно правильними.
Щодо можливості зменшення розміру штрафних санкцій.
У заяві із власною позицією позивач-1 зазначив про доцільність вирішення питання про наявність або відсутність обставин, за яких можливе зменшення розміру штрафу або звільнення від останнього (а.с. 162, т.1).
В якості аргументів позивач посилається на малозначний період прострочення, відсутність заподіяння збитків та виконання договору про закупівлю послуг від 07.04.2025 року №85-Я у повному обсязі.
З цього приводу суд зазначає, що за приписами частини 4 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо вона значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 у справі №280/988/19 зазначив, що дотримання необхідного (справедливого) балансу між суспільними (публічними) та приватними інтересами (принципу пропорційності) є важливою вимогою громадянського суспільства, демократичної, соціальної та правової держави та складовою принципу верховенства права.
У справі №902/417/18 (постанова від 18.03.2020) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Як було встановлено судом вище, роботи за спірним договором були виконані із затримкою у 27 днів, що більше ніж первісний строк, який був обумовлений процедурою публічної закупівлі. Вказаним спростовується аргумент позивача-1 про малозначний період прострочення.
Виконання робіт за договором у повному обсязі та відсутність збитків у позивача-1 не є винятковими обставинами, які є самостійними та достатніми для прийняття рішення про зменшення штрафних санкцій.
Ураховуючи те, що відповідачем та позивачем-1 не надано суду належних доказів винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, суд вважає, що підстав для задоволення заяви відповідача про зменшення штрафних санкцій немає.
З урахуванням конкретних обставин в їх сукупності суд дійшов висновку, що оскаржувана додаткова угода до договору укладена з порушенням вимог чинного законодавства та визнана судом недійсною, у зв`язку з чим з відповідача підлягають стягненню штрафні санкції у заявленому прокуратурою розмірі.
При цьому, суд зауважує, що решта доводів та міркувань учасників справи, викладених у заявах по суті справи, були ретельно досліджені судом та відхилені як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо обґрунтованості позовних вимог.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Обставини, на які посилається прокурор, доводяться документами про проведення закупівлі UA-2025-03-18-003541-a (а.с. 16-19), договором про закупівлю від 07.04.2025 №85-Я(а.с. 20-65), додатковою угодою №2 від 30.04.2025 (а.с. 46 зв.ст.), листом ТОВ ФОП Дьяченко Д.Г. від 30.04.2025 (а.с. 46), Актом №1 прийняття-виконання будівельних робіт та довідко про вартість виконаних будівельних робіт (а.с. 66-81)ё платіжною інструкцією №102 від 27.05.2025 (а.с. 82), листуванням учасників справи.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Враховуючи вище встановлені обставини, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати недійсною додаткову угоду від 30.04.2025 №2 до Договору про закупівлю послуг від 07.04.2025 №85-Я, укладену між Департаментом культури і туризму Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 37573471, вул. Незалежної України, буд. 68А, м. Запоріжжя, 69035) та Фізичною особою підприємцем Дьяченко Дмитром Геннадійовичем (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дьяченка Дмитра Геннадійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту культури і туризму Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 37573471, вул. Незалежної України, буд. 68А, м. Запоріжжя, 69035) штрафні санкції в сумі 25 789,12 грн (двадцять п`ять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять гривень 12 коп.) за неналежне (несвоєчасне) виконання зобов`язань за договором про закупівлю послуг №85-Я від 07.04.2025. Видати наказ.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дьяченка Дмитра Геннадійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (адреса місцезнаходження: 69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 118а, код ЄДРПОУ: 02909973, розрахунковий рахунок: UA438201720343180001000000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ЄДРПОУ 02909973, код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені в 2025 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в розмірі 4844,80 грн (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні 80 копійок) за пред`явлення позовної заяви. Видати наказ.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення складено та підписано 11.05.2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.І. Педорич