ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 травня 2026 року місто Київ 
Справа № 753/3930/26
Провадження № 33/824/2728/2026
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Дениса Борисовича на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2026 року (у складі судді Заруби П.І.)
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП

ВСТАНОВИВ 

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 598947, 31 січня 2026 о 13-й годині 30 хвилин в м. Києві, вул. Дніпровська Набережна, 12, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Тесла» д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного інтервалу в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 598950 31 січня 2026 о 13-й годині 30 хвилин в м. Києві, вул. Дніпровська Набережна, 12, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Тесла» д.н.з. НОМЕР_1 будучи причетним до ДТП, місце пригоди залишив до приїзду працівників поліції, чим порушив п. 2.10.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Дарницький районний суд м. Києва постановою від 21 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнав винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП і застосував до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнув на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
Не погодившись з такою постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. 30 квітня 2026 року подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що наявні у матеріалах справи відеозаписи та пояснення свідків не доводять поза розумним сумнівом того факту, що ОСОБА_1 здійснив зіткнення та залишив місце пригоди, чого суд не дослідив та не встановив хто саме перебував за кермом у момент ДТП.
Зауважує, що суд розглянув справу за відсутності сторони захисту, зокрема безпідставно розцінив клопотання захисника про відкладення розгляду справи як затягування процесу, чим грубо порушив принцип змагальності сторін та позбавив ОСОБА_1 можливості надати докази своєї непричетності до правопорушення.
Звертає увагу на надмірну суворість призначеного судом стягнення у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 1 рік, що є максимальним розміром за санкцією статті 124 КУпАП, за відсутності мотивів такого розміру стягнення.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, обґрунтованість та вмотивованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Статтею 122-4 КУпАП передбачено відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
За приписами п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності. 
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Указані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що винуватість ОСОБА_2 повністю підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серій ЕПР 1 № 598950, ЕПР 1 № 598947, які складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП (а.с.1, 16), відеозаписі на якому зафіксовані механічні пошкодження автомобілів «Тесла» д.н.з. НОМЕР_1 та «Ауді» д.н.з. НОМЕР_2 . Також на відео зафіксований сам ОСОБА_2 (а.с.5), рапорті (а.с.8), інформації про особу Державної міграційної служби України відповідно на якому зафіксовано фото ОСОБА_2 та його дані (а.с.9), відомостями про те, що ОСОБА_2 притягувався до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП (а.с.10), схемі ДТП на якій зображено місце зіткнення транспортних засобів (а.с.19), письмових поясненнях іншого учасника ДТП ОСОБА_3 , відповідно до даних яких 31.01.2026 о 12.30 годині він рухався на своєму автомобілі «Ауді» по вул. Здолбунівська в сторону вул. Ахматової в середній смузі руху та відчув різкий удар в заднє праве крило свого автомобіля. Водій, який вдарив автомобіль намагався перестроїтись та зачепив при цьому автомобіль Вольво. Але даний водій на автомобілі «Тесла» не зупинився, а намагався поїхати з місця ДТП. Дружина ОСОБА_3 вибігла з авто та побігла за ним. Лише тоді водій Тесла зупинився та здав назад, ставши на аварійку. Водій «Тесла» повідомив, що має проблеми з законом. Через пару хвилин на місце приїхав автомобіль Мерседес д.н.з. НОМЕР_3 , в який сів водій Тесли. З Мерседеса вийшла жінка, яка повідомила, що має СТО і відремонтує автомобіль. Але ОСОБА_3 не погодився. Тому жінка повідомила, що вони їдуть. Далі водій Тесли і жінка з Мерседесу поїхали (а.с.20), письмових поясненнях свідка ОСОБА_5 , відповідно до даних яких 31.01.2026 вона рухалась на своєму автомобілі Вольво біля Рівер Молу. У дзеркалі вона побачила, що автомобіль Тесла намагається перелаштуватись в її смугу руху, при цьому не чекаючи щоб вона проїхала. Цим водій Тесла створив аварійну ситуацію. ОСОБА_5 почала йому сигналити, щоб він зупинився. Але водій Тесли почав лаятись, вести себе агресивно, та вдарив кулаком по її боковому дзеркалу. Водій Тесла продовжив далі рух, різко перелаштувавшись вдарив автомобіль Ауді (а.с.21).
Враховуючи обставини скоєного, особу ОСОБА_2 , те, що він не працює, продовжує вчиняти адміністративні правопорушення будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності, за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом, особою, яка позбавлення права керування, поведінку ОСОБА_2 , суд вважав правильним призначити йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апелюючи до незаконності постанови суду першої інстанції скаржник зазначає, що наявні у матеріалах справи відеозаписи та пояснення свідків не доводять поза розумним сумнівом того факту, що ОСОБА_1 здійснив зіткнення та залишив місце пригоди, чого суд не дослідив та не встановив хто саме перебував за кермом у момент ДТП.
Апеляційний суд надає оцінку вказаним доводам та відхиляє їх як безпідставні враховуючи таке.
Із відеозапису «WhatsApp Video 2026-02-04 at 10.43.13» вбачається пошкодження передньої лівої частини автомобіля Tesla, а саме: передній лівий кут бампера; зона біля лівої фари; ліве переднє крило/колісна арка; сліди тертя та подряпини.
Такі ж пошкодження зафіксовані системою відеофіксації того ж дня 31 січня 2026 року, та на яких вбачається, що водієм є ОСОБА_1 «X88X_20260131154013362_1» (о 15:40), а також «X88X_20260202092319280_1» (09:23 02.02.2026), «X88X_20260202092617170_1» (09:26 02.02.2026).
Водночас до часу ДТП вказаний автомобіль таких пошкоджень не мав, що вбачається із інших відеофрагментів «X88X_20260131120756673_1» (12:07), «X88X_20260131114603330_1» (11:46).
Апеляційний суд також враховує, що позначення «X88X» у матеріалах відеофіксації використовується як технічне/маскувальне відображення номерного знаку транспортного засобу, який за зовнішніми ознаками, маркою, кольором, характерними пошкодженнями та іншими матеріалами справи ідентифікується як автомобіль Tesla д.н.з. НОМЕР_1 . Доводів про те, що на відповідних відеофрагментах зафіксовано інший транспортний засіб, сторона захисту не навела, а матеріали справи таких даних не містять.
Із відеозапису «WhatsApp Video 2026-02-03 at 17.33.24 (1)» вбачається пошкодження задньої правої частини автомобіля Audi, а саме: задній правий бампер; зона біля правого заднього ліхтаря; подряпини/деформації в районі правого заднього крила; пошкодження/відрив елементів бампера.
Такі ж пошкодження зафіксовані на знімку «WhatsApp Image 2026-02-03 at 17.33.23».
Зіставлення фотозображення ОСОБА_1 , наявного у відомостях Державної міграційної служби України, із зображенням особи, зафіксованої на відеозаписі «WhatsApp Video 2026-02-03 at 17.33.24» та фото «WhatsApp Image 2026-02-04 at 10.58.18», дає підстави для висновку про те, що на момент ДТП за кермом автомобіля був саме ОСОБА_1 . Апеляційний суд не встановив ознак, які б давали підстави сумніватися у правильності ідентифікації ОСОБА_1 як особи, зафіксованої біля автомобіля Tesla після ДТП.
Вказані обставини узгоджуються з письмовими поясненнями іншого учасника ДТП ОСОБА_3 , який безпосередньо зазначив, що 31 січня 2026 року під час руху на автомобілі Audi відчув різкий удар у заднє праве крило свого автомобіля, після чого водій автомобіля Tesla не зупинився, а намагався поїхати з місця пригоди. З пояснень ОСОБА_3 також убачається, що водій Tesla зупинився лише після того, як дружина ОСОБА_3 побігла за ним, після чого автомобіль Tesla здав назад та увімкнув аварійну сигналізацію.
Крім цього, пояснення ОСОБА_3 узгоджуються з письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 , яка незалежно від потерпілого описала попередню поведінку водія Tesla, зокрема зазначила, що автомобіль Tesla намагався перелаштуватися у її смугу руху, не надавши їй можливості завершити рух, чим створив аварійну ситуацію; після цього водій Tesla поводився агресивно, не припинив рух, різко перелаштувався та вдарив автомобіль Audi.
Таким чином, сторона захисту не навела переконливої альтернативної версії щодо того, хто саме керував автомобілем Tesla у момент ДТП, і не подала доказів, які б спростовували перебування ОСОБА_1 за кермом цього автомобіля.

Щодо надмірної суворості застосованого судом стягнення без мотивів такого рішення апеляційний суд зазначає таке.
За приписами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Санкція статті 122-4 КУпАП передбачає можливість накладення штрафу в розмірі 200 н.м.д.г. або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 1 до 2 років, або адміністративний арешт на строк від 10 до 15 діб.
Санкція статті 124 КУпАП передбачає можливість накладення штрафу в розмірі 50 н.м.д.г. або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 6 місяців до 1 року.
З огляду на зміст санкції, більш серйозним адміністративним правопорушенням є те, що передбачене статтею 122-4 КУпАП, а тому стягнення мало бути накладено в його межах.
Апеляційний суд враховує, що санкція статті 122-4 КУпАП є простою, відносно визначеною та альтернативною, у якій найменш суворим видом стягнення є штраф, найбільш суворим - адміністративний арешт.
Позбавлення права керування транспортними засобами в цьому випадку виступає «проміжним» видом стягнення, що є суворішим за штраф та м`якшим за адміністративний арешт.
Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції хоч і обрав стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, замість штрафу, водночас при виборі розміру цього стягнення обрав найменший строк - 1 рік.
Таким чином, доводи сторони захисту про обрання судом найбільш суворого виду та розміру стягнення є необґрунтованими.
Окрім цього надуманими є доводи сторони захисту про невмотивованість такого рішення суду першої інстанції, оскільки як вбачається із оскаржуваної постанови при накладенні стягнення суд врахував обставини скоєного, особу ОСОБА_1 , а саме його поведінку, те, що він не працює та продовжує вчиняти адміністративні правопорушення будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується із визначеним судом видом та розміром адміністративного стягнення і не вбачається підстав для його пом`якшення.
Додатково апеляційний суд враховує, що відповідно до примітки до ст. 22 КУпАП положення цієї статті щодо малозначності не застосовуються, зокрема, до правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Це свідчить про те, що законодавець виключив можливість реагування на таке правопорушення лише усним зауваженням, а тому підстав для пом`якшення відповідальності з мотивів малозначності чи формальності порушення у цій справі немає.

Доводи щодо розгляду справи за відсутності сторони захисту не є такими, що свідчать про грубе порушення процесуального права, оскільки у переліку ч. 2 ст. 268 КУпАП, яка визначає обов`язкову присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутні статті 122-4 чи 124 КУпАП, що свідчить про можливість розгляду справи цієї категорії за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови її належного повідомлення про час і місце судового розгляду.
Із матеріалів справи вбачається, що про розгляд справи 31 березня 2026 року ОСОБА_1 був повідомлений 10 березня 2026 року (а. с. 24, 25), захисник подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку зі своєю зайнятістю (а. с. 26).
Про розгляд справи 14 квітня 2026 року ОСОБА_1 був повідомлений 06 квітня 2026 року (а. с. 37), захисник подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку зі своєю зайнятістю (а. с. 38).
Про розгляд справи 21 квітня 2026 року ОСОБА_1 був повідомлений 17 квітня 2026 року (а. с. 44-47), захисник подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку зі своєю зайнятістю (а. с. 48, 53).
При цьому як правильно визначив суд першої інстанції при направленні клопотань про відкладення, адвокат Конюшко Д.Б. жодного разу не висловив свою позицію з приводу захисту, при тому що матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 перебувають на розгляді в суді з 25 лютого 2026 року.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
За наведених обставин суд вважає, що захисник не проявив належної дбайливості та процесуальної уважності у представленні інтересів ОСОБА_1 , своєчасно не вживши заходів для належної реалізації його права на захист. Водночас допущені захисником недоліки процесуальної поведінки не можуть бути поставлені у вину суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Крім того, матеріали справи не містять даних про наявність об`єктивних та непереборних причин, які унеможливлювали явку ОСОБА_1 до суду особисто, а також не позбавляли його можливості завчасно повідомити суд про поважні причини неявки або забезпечити участь іншого захисника.
Сам по собі факт подання захисником клопотань про відкладення розгляду справи не зумовлює безумовного обов`язку суду відкладати розгляд, оскільки суд у кожному випадку має оцінити обґрунтованість такого клопотання, наявність об`єктивних перешкод для участі особи чи її захисника, попередню процесуальну поведінку сторони, строки розгляду справи про адміністративне правопорушення та необхідність забезпечення своєчасного вирішення справи.
За таких умов розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника не призвів до порушення процесуальних прав ОСОБА_1 і не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

За приписами ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд\

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Дениса Борисовича - залишити без задоволення. 
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2026 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя О. В. Желепа