Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року Справа№200/5894/20-а 

Донецький окружний адміністративний суд у складі 
головуючого судді Аляб`єва І.Г., 
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Техремпоставка” до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.03.2020 №0001735009, від 19.03.2020 №0001755009,-

у с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» (далі – позивач, ТОВ «Техремпоставка») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.03.2020 №0001735009, яким ТОВ «Техремпоставка» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість га суму 2 370 064,50 грн, у тому числі 1 580 043,00 грн – за податковим зобов`язанням, 790021,50 грн – за штрафними (фінансовими) санкціями;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.03.2020 №0001755009 яким до ТОВ «Техремпоставка» застосовано штраф у розмірі 790021,50 за платежем податок на додану вартість;
- вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Техремпоставка» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого удового збору у розмірі 21020,00 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що за результатами перевірки податковим органом складено акт від 27.02.2020 №22/28-10-50-09/31366910 відповідно до висновків акту перевірки встановлено порушення абз. «г» п.198.5 ст.198, п.200.1 п.200.2 ст.200 ПК України (в редакції, що діяла протягом періоду, що охоплений перевіркою) внаслідок чого знижено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету за березень 2017 року на суму 1 580 042,68 грн; п.189.1 ст.189, абз «7» п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України (в редакції, що діяла протягом періоду, що охоплений перевіркою) в частині відсутності виписки та відсутності реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному державному реєстрі податкових накладних за березень 2017 року на суму 1 580 042,68 грн.
Акт перевірки отримано платником податків 02.03.2020, а 17.03.2020 платник податків направив свої заперечення на Акт перевірки.
19.03.2020 року податковий орган за результатами перевірки виносить податкові повідомлення-рішення від 19.03.2020 року № 0001755009 та № 0001735009 на загальну суму З 160 086,00 грн,а саме:
- ППР № 0001735009 від 19.03.2020, яким встановлено порушення абз. г) п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 ПК України, у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 2 370 064,50 грн., з яких грошове зобов`язання з ПДВ - 1 580 043,00 грн. та штрафні санкції - 790 021,50 грн. (далі - ППР 1).
- ППР № 0001755009 від 19.03.2020, яким відповідно до п. 120^.2 ст. 120^ ПКУ за не реєстрацію податкової накладної, ідо мала бути виписана на виконання абз. г) п. 198.5 ст. 198 ПКУ, застосовано штраф в розмірі 50%, а саме - 790 021,50 грн. (далі - ППР 2).
ППР платник податків отримав 24.03.2020.
Позивач скористався правом подати заперечення на акт перевірки, проте заперечення відповідачем розглянуті не були. 31.03.2020 платник податків отримав відповідь на свої заперечення, які датовані 20.03.2020, тобто після винесення спірних податкових повідомлень-рішень. 
03.04.2020 року Платник податків у порядку п. 56.3 ст. 56 ПК України оскаржив вказані ППР до ДПС України із вимогою повідомити про час і місце розгляду скарги з метою прийняття участі в такому розгляді.
24.04.2020 ДПС своїм листом запропоновано розглянути питання про участь у розгляді скарги в режимі відоеконференц-зв`язку.
30.04.2020 Позивач своїм листом, надісланим через Кабінет платника, повідомив, що через віддалений режим роботи підприємства в період карантину, зумовлений пандемією коронавірусу СОVID-19, доступ до матеріалів справи є утрудненим, що позбавляє платника податків аргументовано себе захистити в форматі запропонованого режиму відоеконференц- зв`язку. Через що с своєму листі просив зупинити строки розгляду скарги з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» від 30.03.202. № 540-ІХ, а саме на п. 52-8 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" КАС України.
Даний Лист було отримано ДПС 04.05.2020, про що надійшов відповідний лист про реєстрацію.
09.06.2020 Позивач отримав Рішення ДПС України від 02.06.2020 року № 17975/6/99-00-08-05-03-06 от 02.06.2020, відповідно до якого спірні ППР залишені без змін, а скарга Платника податків - без задоволення.
Отож, ДПС порушило право платника податків на прийняття участі в розгляді своєї скарги, яке гарантоване йому пунктом 1 розділу б Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.10.2015 року № 916.
Враховуючи викладене, Офісом великих платників податків ДПС та ДПС було вчинено істотні процедурні порушення в процесі прийняття ППР та розгляду скарги платника податків відповідно, а саме: ППР винесено без урахування результатів розгляду заперечень платника податків; скарга розглянута без повідомлення платника податків про час і місце її розгляду.
За таких процедурних порушень аргументи платника податків не були почуті. А почуті аргументи могли призвести до відсутності донарахувань як таких (відсутності винесених ППР) або ж до задоволення адміністративної скарги платника податків.
Просить задовольнити позов.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що позивач листом від 17.03.2020 надано заперечення до акту перевірки, які надійшли до Офісу великих платників податків ДПС 20.03.2020 (вх.№9430/10), тобто з порушенням вимог п.86.7 ст.86 ПКУ.
Крім того, позовні вимоги щодо відсутності ПДВ в знеціненому брухті, що утворився внаслідок демонтажу ліквідованих основних фондів є безпідставними, оскільки в акті перевірки дане питання не досліджувалось та ПДВ не нараховувалось.
Просить відмовити в задоволенні позову.
Ухвалою суду від 30.06.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження у справі призначено на 22.07.2020.
22.07.2020 розгляд справи відкладено на 11.08.2020.
21.07.2020 судом отримано клопотання позивача про зупинення провадження у справі, яке мотивовано оскарженням у судовому порядку наказу Офісу ВПП ДПС «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Техремпоставка» від 12.02.2020 № 207. 
Ухвалою суду від 11.08.2020 зупинено провадження у справі № 200/5894/20-а до набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/5892/20-а.
14.04.2020 відповідно до розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи, адміністративна справа № 200/5894/20-а передана на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Аляб`єва І.Г.
Ухвалою суду від 15.04.2021 прийнято до провадження судді Аляб`єва І.Г. адміністративну справу № 200/5894/20-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Техремпоставка” до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.03.2020 №0001735009, від 19.03.2020 №0001755009.
Ухвалою суду від 29.11.2021 поновлено провадження у справі. Підготовче засідання призначити на 14.12.2021.
14.12.2021 розгляд справи відкладено на 04.01.2022. 
Ухвалою суду від 04.01.2022 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи по суті призначено на 02.02.2022.
02.02.2022 від представника позивача через відділ документообігу та архівної роботи суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із хворобою.
Ухвалою суду від 28.02.2022 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Техремпоставка” про зупинення провадження - задоволено. Зупинено провадження у справі № 200/5894/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Техремпоставка” до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.03.2020 №0001735009, від 19.03.2020 №0001755009 та призначити судове засідання на 28 лютого 2022 року об 13 годині 00 хвилин.
Ухвалою суду від 22.05.2025 поновлено провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в письмовому провадженні.
09.05.2025 року представником Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до суду надано клопотання, у якому останній просив суд здійснити процесуальне правонаступництво у справі № 200/5894/20-а, замінивши Офіс великих платників податків Державної податкової служби (код ЄДРПОУ 43141471) на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (код ЄДРПОУ 43968079).
Ухвалою суду від 22.05.2025 замінено в адміністративній справі № 200/5894/20-а відповідача Офіс великих платників податків ДПС його правонаступником Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, місто Дніпро, пр. Поля Олександра, будинок 57, код ЄДРПОУ 43968079). Продовжено розгляд справи в письмовому провадженні.
Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України №133/2022 “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.
Законом України “Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 21.04.2022 № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.
Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 12.08.2022 №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб – тобто до 21.11.2022.
Враховуючи викладене, станом на час постановлення цього рішення в Україні продовжує діяти воєнний стан.
Відповідно до ст. 12-2 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” від 12.05.2015 № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 №9, з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
Згідно п. 4 Рекомендацій Ради суддів України, опублікованих 02.03.2022, щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам України рекомендовано усіх доступних працівників, по можливості, перевести на дистанційну роботу.
Місцезнаходження Донецького окружного адміністративного суду визначено м.Слов`янськ Донецької області.
У зв`язку з активізацією проведення бойових дій на території Донецької області та прилеглих областей, виникнення загрози безпеці, здоров`ю та життю людей, головою Донецького окружного адміністративного суду 26.02.2022 прийнято наказ №14/І-г “Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи”. Наказом запроваджено особливий режим роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.
У зв`язку з цим суд, керуючись статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішив здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження.
Дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи, судом встановлено наступне.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Техремпоставка» зареєстрований та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, код ЄДРПОУ 31366910, місцезнаходження: 85612, Донецька область, Мар`їнський район, місто Курахове, вулиця Енергетиків, будинок 34, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДПС від ТОВ "Техремпоставка" (код ЄДРПОУ 31366910) отримано Примітки до фінансової звітності за МЄФЗ за рік, що закінчується 31 грудня 2018 року.
Також, платником повідомлено, що на початку березня 2017 року було виявлено ряд загроз потенційного захоплення самопроголошеними владами цілісного майнового комплексу Зуївська ТЕЄ та товарно-матеріальних цінностей, розташованих неконтрольованій українським урядом території в Донецькій області. Керівництво вжило всі доступні і можливі заходи в межах законодавства України і міжнародного права для збереження контролю над активами, забезпечення безперебійної роботи та виконання своїх зобов`язань. Згодом 13 березня 2017 року самопроголошена влада взяла під свій контроль активи компанії, розташовані на неконтрольованій українською владою території в м. Зугрес Донецької області. Майно компанії (будівлі, споруди, обладнання, транспортні засоби, інше рухоме майно) виявилося в незаконному володінні і під контролем третіх осіб. В результаті компанія втратила контроль і доступ до своїх виробничих потужностей в м. Зугрес.
Протягом 2017 року встановлено зменшення запасів. Станом на 01.01.2017 року, згідно з Балансом (Звіт про фінансовий стан), по рядку 1100 рахуються запаси. Станом на 31.03.2017 року дані показники по залишку товарно- матеріальних цінностей значно зменшились.
За результатами аналізу податкової звітності. Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ '’Техремпоставка" встановлено відсутність факту виписки, реєстрації податкової накладної та відповідно не нарахування податкових зобов`язань на суму вартості залишків товарно-матеріальних цінностей в березні 2017 року.
З метою надання пояснень та документального підтвердження причин не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ на суму вартості залишків товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на тимчасово окупованій території та не використовуються за призначенням в господарській діяльності підприємства на ТОВ '’Техремпоставка” відповідачем направлено запит від 02.12.2019 №11454/10/28-10-50-09-10 щодо причин не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ на суму вартості залишків товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на тимчасово окупованій території та не використовуються за призначенням в господарській діяльності підприємства. Листом ТОВ '’Техремпоставка'' від 17.12.2019 №230 (вхідний № 11886/10 від 21.12.2019) платником надані часткові пояснення без надання підтверджуючих документів.
На адресу платника направлено повторний запит від 13.01.2020 №1168/10/28-10-50-08-10, листом від 05.02.2020 № 33 (вхідний від 11.02.2020 № 4620/10) ТОВ '’Техремпоставка" також надані часткові пояснення без надання підтверджуючих документів.
Враховуючи вищевикладене, складено наказ від 12.02.2020 № 207 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ '’Техремпоставка” (код ЄДРПОУ 31366910) з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ «Техремпоставка» (код ЄДРПОУ 31366910) щодо повноти та достовірності декларування ПДВ в березні 2017 року відносно залишків товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на тимчасово окупованій території та не використовуються за призначенням в господарській діяльності підприємства.
Повідомлення від 14.02.2020 № 6/28-10-50-09 та копію наказу Офісу великих платників податків ДПС від 12.02.2020 № 207 надіслано 14.02.2020 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Дніпропетровське управління Офісу великих платників податків ДПС листами від 02.12.2019 №11454/10/2840-50-09-10 та від 13.01.2020 №1168/10/28-10-50-08-10 зверталось до керівника ТОВ «Техремпоставка» з проханням надати обґрунтовані пояснення та документальне підтвердження щодо не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ в березні 2017 року на суму вартості залишків товарно-матеріальних цінностей, що знаходяться на тимчасово окупованій території та не використовуються за призначенням в господарській діяльності підприємства. Листами від 17.12.2019 №230 (вхідний №11886/10 від 21.12.2019), від 05.02,2020 №33 (вх. від 11.02.2020 №4620/10) підприємством надано відповіді, згідно яких не спростовано факт порушення податкового законодавства.
Також, на адресу ТОВ «Техремпоставка» Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДПС було направлено лист від 19.02.2020 №7251/10/28- 10-50-09-10 щодо необхідності надання даних аналітичного та синтетичного бухгалтерського обліку та інших документів з питання знецінення ТМЦ. (платником копії документів не надано).
Перевіркою повноти та достовірності декларування ТОВ «Техремпоставка» (код за ЄДРПОУ 31366910) ПДВ за березень 2017 року відносно залишків ТМЦ, що знаходяться на тимчасово окупованій території та не використовуються за призначенням в господарській діяльності підприємства встановлено порушення вимог Податкового Кодексу України (в редакції, що діяла протягом періоду, що охоплений перевіркою) складено акт від 27.02.2020 №22/28-10-50-09/31366910, яким встановлено порушення:
- абз. «г» п.198.5 ст.198, п.200.1 п.200.2 ст.200 ПК України (в редакції, що діяла протягом періоду, що охоплений перевіркою) внаслідок чого знижено суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету за березень 2017 року на суму 1 580 042,68 грн; 
- п.189.1 ст.189, абз «7» п.198.5 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України (в редакції, що діяла протягом періоду, що охоплений перевіркою) в частині відсутності виписки та відсутності реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному державному реєстрі податкових накладних за березень 2017 року на суму 1 580 042,68 грн.
Акт від 27.02.2020 №22/28-10-50-09/31366910 направлено підприємству поштою 27.02.2020, який отримано ТОВ «Техремпоставка», згідно рекомендованого повідомлення про вручення 02.03.2020.
ТОВ «Техремпоставка» листом від 17.03.2020 надано заперечення до акту перевірки, які надійшли до Офісу великих платників податків ДПС 20.03.2020 (вх.№9430/10).
Відповідь на заперечення платнику надано листом від 20.03.2020 №12139/10/28-10-50- 09, який направлено засобами поштового зв`язку та отримані ТОВ «Техремпоставка» 31.03.2020. Зазначеним листом платнику повідомлено про порушення ним вимог п.86.7 ст.86 ПКУ. Не зважаючи на зазначене. Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків ДПС розглянуті надані заперечення. Оскільки додаткові документи по суті питань, що розглядаються ТОВ «Техремпоставка» не подавались, висновки стосовно порушень викладених в акті перевірки від 27.02.2020 №22/28-10-50-09/31366910 є об`єктивними, обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства і не підлягають зміні за результатами розгляду.
19.03.2020 року податковий орган за результатами перевірки виносить податкові повідомлення-рішення від 19.03.2020 року № 0001755009 та № 0001735009 на загальну суму З 160 086,00 грн,а саме:
- ППР № 0001735009 від 19.03.2020, яким встановлено порушення абз. г) п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 ПК України, у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 2 370 064,50 грн., з яких грошове зобов`язання з ПДВ - 1 580 043,00 грн. та штрафні санкції - 790 021,50 грн;
- ППР № 0001755009 від 19.03.2020, яким відповідно до п. 120^.2 ст. 120^ ПКУ за не реєстрацію податкової накладної, ідо мала бути виписана на виконання абз. г) п. 198.5 ст. 198 ПКУ, застосовано штраф в розмірі 50%, а саме - 790 021,50 грн. 
Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Пунктом 189.9 статті 189 ПК України передбачено, що у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.
Норма цього пункту не поширюється на випадки, коли основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються у зв`язку з їх знищенням або зруйнуванням внаслідок дії обставин непереборної сили, в інших випадках, коли така ліквідація здійснюється без згоди платника податку, у тому числі в разі викрадення основних виробничих або невиробничих засобів, що підтверджується відповідно до законодавства або коли платник податку подає контролюючому органу відповідний документ про знищення, розібрання або перетворення основних виробничих або невиробничих засобів у інший спосіб, внаслідок чого вони не можуть використовуватися за первісним призначенням.
Положення пункту 189.9 статті 189 ПК України не можуть розповсюджуватись на операції з запасами, які є оборотними активами, адже дія вказаного пункту ПК України стосується певних подій, що могли відбутись лише з основними виробничими чи невиробничими засобами. Тому, відповідно до пункту 198.5 статті 198 ПК України, у разі знецінення запасів (оборотних засобів) платник податку несе обов`язок нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суму вартості знецінених оборотних активів.
Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 2 грудня 2019 року у справі №826/5455/18, які полягають у тому, що здійснення знецінення запасів (оборотних активів), тобто використання товарів в операціях, що, у розумінні ПК України, не є господарською діяльністю платника податку, зобов`язує платника податку нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість. Винятки, встановлені ПК України щодо необоротних активів, до цих правовідносин застосуванню не підлягають.
Таким чином, за загальним правилом, знецінення запасів має оподатковуватися, за умови дотримання таких вимог: активи мають бути придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, а відбутись це має до 1 липня 2015 року.
Ці обставини є визначальним для правильного вирішення цієї справи.
При цьому, судом встановлено та не заперечується сторонами, достеменне встановлення цих обставин неможливе внаслідок втрати первинних документів на окупованій території.
Згідно з п.2 р. 1, п.5 р. 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затв. наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Як вбачається з матеріалів справи вартість знецінених товарно-матеріальних цінностей, зазначена в акті перевірки, вирахувана податковим органом математичним шляхом на основі аналізу даних фінансової звітності платника податків Баланс (Звіт про фінансовий стан) та Приміток до фінансової звітності за 2017 рік без урахування будь-яких інших первинних документів.
Під час проведення перевірки відповідачем не були встановлені обставини щодо придбання (виготовлення) саме до 1 липня 2015 року в подальшому знецінених запасів (оборотних активів) позивача, які залишились станом на березень 2017 року на непідконтрольній території; факт включення позивачем суми податку на додану вартість по знецінених запасів до складу податкового кредиту за фактом їх придбання (виготовлення).
Проте, аналіз змісту пункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України дає підстави вважати, що дія цієї норми поширюється на операції, зокрема, із знецінення запасів до нульової вартості, які станом на 31 березня 2017 року знаходились на тимчасово непідконтрольній території України та придбані (виготовлені) до 1 липня 2015 року з формуванням податкового кредиту.
Відтак, доводи контролюючого органу про порушення позивачем вимог п.п. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України є недоведеними через відсутність такої кваліфікуючої ознаки, як придбання знецінення запасів до 1 липня 2015 року з формуванням податкового кредиту з ПДВ.
Суд також враховує, що підрозділ 2 розділу XX доповнено пунктом 32-1 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022, зокрема передбачено, що тимчасово, протягом дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, не вважаються використаними платником податку в неоподатковуваних податком на додану вартість операціях або операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, товари: придбані в оподатковуваних податком на додану вартість операціях, знищені (втрачені) внаслідок дії обставин непереборної сили у період дії воєнного, надзвичайного стану. До наведених у цьому пункті операцій норми пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу не застосовуються.
Хоча вказана норма напряму не унормовує спірні відносини (оскільки йдеться не про знецінення активів, а про їх знищення), та прийнята пізніше за настання спірних відносин, вона, тим не менш, вказує на законодавчу логіку вирішення таких відносин.
Суд вважає, що покладання тягара за втрату майна на суб`єкт господарювання в умовах війни є порушенням “суспільного договору”, за яким держава за сплачені таким суб`єктом податки зобов`язана здійснювати його захист. В разі ж, коли такий захист не виявився дієвим, підприємство понесло збитки, втративши внаслідок збройної агресії майно, зобов`язання компенсації податків є, на думку суду, надмірним тягарем.
Щодо застосування до Позивача штрафних санкцій за відсутність реєстрації протягом граничного строку податкових накладних суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, визначеному цією статтею.
Законом України від 16 січня 2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, змінено статтю 120-1 ПК України та викладено пункт 120-1.1 вказаної статті у такій редакції: «Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу…».
Крім того, Законом №466-ІХ доповнено підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пунктом 73.
Відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення», в редакції Закону №466-ІХ, штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.
Штрафи, застосовані через відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.
Пізніше, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців» від 14 липня 2020 року №786-IX (надалі також - Закон №786-IX; який набрав чинності 8 серпня 2020 року) у підрозділі 2 у пункті 73 ПК України в абзацах першому і другому після слів та цифр «відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу» доповнено словами «та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної», а слова і цифри «до 31 грудня 2019 року» замінено словами «до дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або»; в абзаці першому цифри і слова « 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень» замінено цифрами і словами « 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень»; в абзаці другому цифри і слова « 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень» замінено цифрами і словами « 2,5 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1700 гривень».
Виходячи зі змістовного та синтаксичного аналізу побудови наведених вище норм права, можна зробити висновок, що таким чином законодавець мав на меті не лише уточнити й розширити перелік випадків, за яких платник податків звільняється від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, а й убезпечити платників податків від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними положеннями пункту 120-1.2 статті 120 ПК України, у випадках та за умов, наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.
Тобто законодавець передбачив ретроспективну дію положень пункту 73, підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України в частині порядку застосування штрафів за порушення платниками податку на додану вартість порядку реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, визначеними таким пунктом, яка проявляється в тому, що такі положення поширюють свою дію на всі штрафні санкції, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом №466-ІХ, у разі, якщо відповідні податкові повідомлення-рішення перебувають у процедурі адміністративного або судового оскарження (без обмеження інстанційності судового розгляду) та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності цим Законом.
При цьому, відповідно до вказаних змін, контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку здійснює перерахунок суми штрафу і надсилає (вручає) такому платнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним) без вчинення будь-яких додаткових дій з боку контролюючого органу, тобто в силу закону.
Оскільки застосування за оскаржуваним рішенням штрафних санкцій не відповідає легальній меті державного регулювання спірних правовідносин згідно зі введеними змінами Законом №466-ІХ та є непослідовним у контексті положень цього Закону як таке, що покладає безпідставний податковий тягар на платника, суддів вважає за необхідне задовольнити позов у цій частині вимог.
Суд враховує також положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, між іншим, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою, і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою ЄСПЛ очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, які може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (мотивованості) судових рішень.
ЄСПЛ наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення (рішення у справі «Якущенко проти України», заява № 57706/10, пункт 28). До того ж, принцип належного здійснення правосуддя також передбачає, що судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони ґрунтуються (рішення у справах «Garcнa Ruiz v. Spain» [GC] (заява №30544/96, пункт 26), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23), «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58), «Бендерський проти України» (заява N 22750/02, пункт 42)).
Крім того, у пункті 60 рішення «Helle v. Finland» (заява №20772/92) ЄСПЛ наголосив також і на тому, що суд обов`язково повинен мотивувати рішення, а не просто погоджуватися з висновками рішення суду попередньої інстанції. Вмотивованість рішення можна досягти або шляхом використання мотивів суду попередньої інстанції, або шляхом наведення власних мотивів щодо розгляду аргументів та істотних питань у справі.
Також у пункті 71 рішення у справі «Peleki v. Greece» (заява № 69291/12) ЄСПЛ нагадав, що рішення суду може бути визначене як «довільне» з точки зору порушення справедливого судового розгляду лише в тому випадку, якщо воно позбавлене мотивувань або якщо зазначені ним мотиви ґрунтуються на порушенні закону, допущеного національним судом, що призводить до «заперечення справедливості» (рішення у справі «Moreira Ferreira v. Portugal» (no 2), заява № 19867/12, пункт 85). З цього також випливає, що зобов`язання судових органів мотивувати свої рішення передбачає, що сторона судового розгляду може очікувати конкретної та чіткої відповіді на аргументи, що є визначальними для результату судового провадження.
До того ж, у пункті 80 рішення у справі «Perez v. France» (заява № 47287/99) ЄСПЛ зазначив, що гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на справедливий судовий розгляд включає право сторін, що беруть участь у справі, представляти будь-які зауваження, які вони вважають доречними до їхньої справи. Оскільки метою Конвенції є забезпечення не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав фактичних і ефективних (рішення у справі «Artico v. Italy», заява № 6694/74, пункт 33), це право можна вважати ефективним тільки в тому випадку, якщо зауваження були дійсно «заслухані», тобто належним чином враховані судом, який розглядає справу. Отже, дія статті 6 Конвенції полягає в тому, щоб, серед іншого, зобов`язати суд провести належний розгляд зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами у справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належності до справи (рішення у справі «Van de Hurk v. the Netherlands», заява № 16034/90, пункт 59).
Однак, варто наголосити, що в аспекті оцінки аргументів учасників справи, ЄСПЛ також неодноразово зазначав, зокрема у рішенні «Garcia Ruiz v. Spain» [GC] (заява №30544/96, пункт 26) про те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте вказаний підхід не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (рішення у справах «Van de Hurk v. the Netherlands» (заява № 16034/90, пункт 61), «Шкіря проти України» (заява № 30850/11, пункт 43). Водночас, у вказаному рішенні Суд звертає увагу на те, що ступінь застосування обов`язку викладати мотиви може варіюватися залежно від характеру рішення і повинно визначатися у світлі обставин кожної справи.
Подібних висновків щодо необхідності дотримання вказаного зобов`язання виключно з огляду на обставини справи ЄСПЛ дійшов також у рішеннях «Ruiz Torija v. Spain» (заява №18390/91, пункт 29), «Higgins and others v. France» (заява № 20124/92, пункт 42), «Бендерський проти України» (заява № 22750/02, пункт 42) та «Трофимчук проти України» (заява № 4241/03, пункт 54).
Так, у пункті 54 рішення «Трофимчук проти України» (заява № 4241/03) ЄСПЛ зазначив, що не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявника, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими.
Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалася стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка ухвалює рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін суд вважає, що ключові аргументи доводів та міркувань учасників процесу отримали достатню оцінку.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 21020,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 09.04.2020.
Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків підлягає стягненню судовий збір у розмірі 21020,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Техремпоставка” до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.03.2020 №0001735009, від 19.03.2020 №0001755009.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.03.2020 №0001735009, яким ТОВ «Техремпоставка» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість га суму 2 370 064,50 грн, у тому числі 1 580 043,00 грн – за податковим зобов`язанням, 790021,50 грн – за штрафними (фінансовими) санкціями.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.03.2020 №0001755009 яким до ТОВ «Техремпоставка» застосовано штраф у розмірі 790021,50 за платежем податок на додану вартість.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, місто Дніпро, пр. Поля Олександра, будинок 57, код ЄДРПОУ 43968079) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Техремпоставка” (51405, Україна, Павлоградський р-н, Дніпропетровська обл., місто Павлоград, вулиця Дніпровська, будинок, 213/4, кімната, 104 РНОКПП 31366910) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 21020,00 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст судового рішення складено і підписано 28.05.2026. 

Суддя І.Г. Аляб`єв