ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/27794/25	
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просить:
- визнати незаконним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №156050027851 від 29.05.2025 року про відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи в ДУ «Одеський обласний» лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» згідно довідки від 21.05.2025р. за, №013/1488 до стажу роботи, який дає право на грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV та повторно розглянути мою заяву про перерахунок пенсії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №156050027851 від 29.05.2025 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.05.2025 року про перерахунок пенсії та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши до страхового стажу періоди роботи з 04.09.2004 року по 07.02.2005 у Чорноморській басейновій санітарно-епідеміологічній станції на посаді лікаря з гігієни праці санітарно-гігієнічного відділу та з 10.04.2017 року по 19.03.2018 року в Державній установі «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» на посадах лікаря-стажиста та лікаря із загальної гігієни, з урахуванням вказаного страхового стажу.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову по справі, якою у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначається, що позивач не отримує пенсію за вислугу років, а отже помилково наполягає на застосуванні положень ст. 60 Закону №1788 при здійсненні розрахунку. Позивач отримує пенсію за Списком №2. 
Таким чином апелянт зазначає, що зарахування позивачу у подвійному розмірі до стажу періоди роботи з 04.09.2004 року по 07.02.2005 у Чорноморській басейновій санітарно-епідеміологічній станції на посаді лікаря з гігієни праці санітарно-гігієнічного відділу та з 10.04.2017 року по 19.03.2018 року в Державній установі «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» на посадах лікаря-стажиста та лікаря із загальної гігієни є протиправним, оскільки їх зараховано до стажу для обчислення пенсії за приписами ст. Закону України №1058.
Відповідно до частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 22.05.2025 року про до призначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплати одноразової грошової допомоги згідно із пунктом 7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для розгляду заяви позивачки від 22.05.2025p.
29.05.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення № 156050027851 про відмову у перерахунку пенсії, у зв`язку з недостатністю страхового стажу.
Підставою для відмови зазначено недостатній страховий стаж, який за результатами перевірки становить 24 роки 0 місяців 4 дні, що менше необхідних 30 років для отримання одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до спеціального стажу не зараховано період роботи, підтверджений довідкою від 16.05.2025 №483/01, оскільки було надано копію документа; періоди праці в ДУ «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» згідно довідки від 21.05.2025р. за №013/1488, оскільки заклад не входить до переліку закладів та установ затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 (зі змінами).
Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_1 звернулась із відповідною заявою до начальника ГУ ПФУ в Одеській області О. Буряченка, до якої додала оригінал довідки від 16.05.2025 р. за №483/01 про її роботу на посаді лікаря з гігієни праці санітарно-гігієнічного відділу в Чорноморській басейновій санітарно-епідеміологічній станції у період з 14.09.2004р. по 07.02.2005р, а також зазначила обґрунтуванням з посилання на відповідні постанови КМУ для підтвердження періодів праці в ДУ «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України».
14.07.2025 року позивачка отримала лист від Управління обслуговування громадян області, в якому зазначено, що за результатами перевірки електронної справи встановлено, що відповідно до записів трудової книжки від 01.08.1988 серії НОМЕР_1 та даних персоніфікованого обліку, на день досягнення пенсійного віку працевлаштована в ДУ «Одеський обласний лабораторний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України», та оскільки даний заклад відноситься до закладів громадського здоров`я, який не передбачено переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 04.11.1993р. №909, підстави для призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону відсутні.
Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в зарахуванні стажу, що дає право на відповідну пенсію та виплати, вважаючи його незаконним, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та зазначив, що позивачка під час перебування на відповідній посаді здійснювала лікувальну (медичну) діяльність та отримувала оплату праці саме за виконання лікарських функцій. Це свідчить про те, що її робота мала безпосередній медичний характер і виконувалася у межах функцій, визначених для посад лікарів у закладах охорони здоров`я. Таким чином, зазначений період слід зарахувати до спеціального стажу роботи в системі охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років та на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7№ розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Окрім того, посади асистента та доцента кафедри згідно з Класифікатором професій України належать до підрозділу. Посада викладача віднесена до посад відповідно до розділу 1 Переліку №909. Таким чином, період роботи на вказаних посадах підлягає зарахуванню до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років та до спеціального стажу.
Також зазначив, що посада медичної сестри, яку обіймала позивач станом на момент виконання нею трудових функцій була віднесена до переліку посад, стаж роботи на яких зараховувався до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, у відповідача не було підстав не зараховувати вказаний період роботи до такого стажу та до спеціального стажу, який дає право на отримання одноразової грошової допомоги.
В свою чергу, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення та перерахунку пенсії, є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За такого правового регулювання, колегія суддів переглядає висновки суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги та не вступає в обговорення та оцінку судового рішення суду першої інстанції, в тій частині, яка не оскаржена.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку та виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел регламентовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.
Частиною 3 ст.4 цього Закону передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі або ж її рівнях; пенсійний вік для чоловіків і жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
За приписами п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п.п. «е» - «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх 10 (десяти) місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Колегія суддів звертає увагу, що невиплата грошової допомоги позивачу зумовлена тим, що за результатами перевірки становить 24 роки 0 місяців 4 дні, що менше необхідних 30 років для отримання одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 7№ розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до спеціального стажу не зараховано період роботи, підтверджений довідкою від 16.05.2025 №483/01, оскільки було надано копію документа; періоди праці в ДУ «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» згідно довідки від 21.05.2025р. за №013/1488, оскільки заклад не входить до переліку закладів та установ затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 (зі змінами).
Пунктом «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Умови ж обчислення страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги відповідно до п.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, та механізм її виплати, врегульовані «Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1191).
Абзацом 2 п.2 вказаного Порядку передбачено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е» - «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені «Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (затв. постановою КМУ від 04.11.1993р. №909).
Як передбачено у п.5 Порядку №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011р. призначається пенсія за віком у відповідності до Закону №1058-ІV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п.п. «е» - «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі ст.ст.27 і 28 Закону №1058-IV станом на день її призначення (п.6 Порядку №1191).
Відповідно до п.7 цього ж Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами ПФУ одноразово у розмірі 10 (десяти) місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
У контексті обставин даної справи системний та цільовий способи тлумачення вказаних норм дають підстави дійти висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних (визначених законодавством) посадах й виходу на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
До того ж, аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.02.2019р. у справі №462/5636/16-а та від 19.03.2019р. у справі №466/5637/17.
Надаючи оцінку доводам відповідача викладеним в оскаржуваному рішенні №156050027851 від 29.05.2025 р. щодо відсутності у позивачки такої обов`язкової умови, як наявність необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законом посадах, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Така ж норма міститься в п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Відповідачем не заперечується наявність у позивачки стажу роботи, зазначеного у трудовій книжці. Водночас спірним є зарахування спірного стажу роботи до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років та спеціального стажу роботи, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.
Згідно з положеннями Постанови КМУ від 04.11.1993 № 909, пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються після досягнення 55 років за наявності спеціального стажу роботи станом на 1 квітня 2015 р. не менше 25 років і після цієї дати: з 1 квітня 2024 р. або після цієї дати - не менше 30 років.
Відповідно до положень ст. 3, 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я № 2802-ХІІ, закладом охорони здоров`я є юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації. Заклад охорони здоров`я провадить свою діяльність на підставі статуту (положення), що затверджується власником закладу (уповноваженим ним органом).
Згідно з приписами Положення про клінічну ординатуру, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №12 від 29 січня 1998 року:
- клінічна ординатура є вищою формою підвищення кваліфікації лікарів спеціалістів з певного фаху, зокрема, у клінічних науково-дослідних інститутах;
- клінічні ординатури в межах робочого часу виконують лікувально-діагностичну роботу в профільних відділеннях, на яких базується клініка, в обсязі 25% від розрахункової норми навантаження лікаря відповідної спеціальності, що передбачається індивідуальними планами їх підготовки;
- термін навчання в клінічній ординатурі зараховується лікарю до його загального трудового стажу роботи за фахом.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 61 Закону України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року №1556-VII, клінічний ординатор - це особа, яка має ступінь магістра медичного спрямування та кваліфікацію лікаря певної спеціальності відповідно до переліку лікарських спеціальностей і навчається з метою поглиблення професійних знань, підвищення рівня компетентності лікаря - спеціаліста.
Основним завданням клінічної ординатури є поглиблення професійних знань, підвищення рівнів умінь та навичок лікаря-спеціаліста за його лікарським фахом з метою підготовки висококваліфікованого лікаря для самостійної роботи в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до пункту "д" частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Як вже було вище зазначено, відповідачем не було зараховано до спеціального стажу, період роботи, підтверджений довідкою від 16.05.2025 №483/01, оскільки було надано копію документа, а також періоди роботи в ДУ «Одеський обласний лабораторний центр МОЗ України» за довідкою від 21.05.2025 №013/1488.
У матеріалах справи міститься довідка, з якої вбачається, що ОСОБА_1 під час перебування на відповідній посаді здійснювала лікувальну (медичну) діяльність та отримувала оплату праці саме за виконання лікарських функцій. Це свідчить про те, що її робота мала безпосередній медичний характер і виконувалася у межах функцій, визначених для посад лікарів у закладах охорони здоров`я. 
Отже, зазначений період слід зарахувати до спеціального стажу роботи в системі охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років та на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7№ розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Окрім того, посади асистента та доцента кафедри згідно з Класифікатором професій України належать до підрозділу. Посада викладача віднесена до посад відповідно до розділу 1 Переліку №909. Таким чином, період роботи на вказаних посадах підлягає зарахуванню до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років та до спеціального стажу.
Також, суд першої інстанції вірно встановив, що із наявних у матеріалах справи документів, зокрема з довідки, виданої за місцем роботи, вбачається, що ОСОБА_1 у спірний період фактично виконувала обов`язки лікаря, здійснювала лікувально-профілактичну діяльність та отримувала оплату праці за виконання лікарських функцій, тому характер її роботи відповідав трудовим функціям посад, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
Згідно з положеннями розділу 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, це посади лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.
При цьому, за змістом примітки 3 до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
Умови та норми призначення пенсії за вислугу років до 01.01.1992 визначались Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та сільського господарства», якою було затверджено Положення про порядок обчислення сим в свою чергу було затверджено Перелік установ, організацій та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Пунктом 1 розділу 2 цього Переліку закріплено, що право на пенсію за вислугу років мали лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікаря, акушери, масажисти, лаборанти та медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, дезінфекційні інструктори, які працювали в наступних лікувально-профілактичних закладах, закладах охорони материнства і дитинства, санітарно-профілактичних установах: лікарняні установи всіх типів і найменувань, в тому числі клініки і клінічні частини, госпіталі, лепрозорії, психіатричні колонії; амбулаторно-поліклінічні заклади всіх типів і найменувань (поліклініки, амбулаторії, диспансери всіх профілів, установи швидкої медичної допомоги та переливання крові, медсанчастини, здоровпункти, медичні кабінети і пункти, фельдшерські та фельдшерсько-акушерські пункти, станції санітарної авіації, рентгенівські станції і пункти, медичні лабораторії та інші).
У відповідності з Переліком установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31.12.1959 №135 та підпункту «а» пункту 1 Положення про порядок зарахування стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 №1397 учителям, лікарям і іншим працівникам освіти та охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, зараховується робота у лікарняних установах всіх типів та найменувань незалежно від відомчої приналежності установи і організації та найменування посади.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки посада медичної сестри, яку обіймала позивач станом на момент виконання нею трудових функцій була віднесена до переліку посад, стаж роботи на яких зараховувався до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, у відповідача не було підстав не зараховувати вказаний період роботи до такого стажу та до спеціального стажу, який дає право на отримання одноразової грошової допомоги.
В свою чергу, звертаючись до суду з апеляційною скаргу апелянт встановлених вище обставин судом першої інстанції не заперечує, проте зазначає, що ОСОБА_1 не отримує пенсію за вислугу років, а отже помилково наполягає на застосуванні положень ст. 60 Закону №1788 при здійсненні розрахунку, оскільки позивач отримує пенсію за Списком №2. 
Апелянт зазначає, що зарахування позивачу у подвійному розмірі до стажу періоди роботи з 04.09.2004 року по 07.02.2005 у Чорноморській басейновій санітарно-епідеміологічній станції на посаді лікаря з гігієни праці санітарно-гігієнічного відділу та з 10.04.2017 року по 19.03.2018 року в Державній установі «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» на посадах лікаря-стажиста та лікаря із загальної гігієни є протиправним, оскільки їх зараховано до стажу для обчислення пенсії за приписами ст. Закону України №1058.
В свою чергу колегія суддів встановила, що предметом спору у цій справі є рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №156050027851 від 29.05.2025 р. про відмову у перерахунку пенсії, при цьому дослідивши наявне в матеріалах справи спірне рішення, колегія суддів встановила, що воно містить дві підстави для відмови, а саме недостатній страховий стаж, який за результатами перевірки становить 24 роки 0 місяців 4 дні, що менше необхідних 30 років для отримання одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до спеціального стажу не зараховано період роботи, підтверджений довідкою від 16.05.2025 №483/01, оскільки було надано копію документа; періоди праці в ДУ «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» згідно довідки від 21.05.2025р. за №013/1488, оскільки заклад не входить до переліку закладів та установ затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 (зі змінами).
Таким чином доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повністю суперечать підставам відмови у перерахунку пенсії викладеним №156050027851 від 29.05.2025р.
В свою чергу судом першої інстанції було надано оцінку оскаржуваному рішенню №156050027851 від 29.05.2025 р. про відмову у перерахунку пенсії та підставам такої відмови, при цьому судом було зобов`язано відповідача повторно розглянути відповідну заяву, тому доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не заслуговують на увагу. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача колегія суддів не вбачає.
Отже, слід констатувати, що доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять аргументів, яким би не була надана правова оцінка судом першої інстанції. Будь-яких інших доводів, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить.
Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук 

Суддя: А.В. Бойко 

Суддя: О.В. Єщенко