ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
11 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/31444/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року (суддя Р.З. Голобутовський)
у справі № 160/31444/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ліквідаційна комісія МВС України на Донецькій залізниці
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ліквідаційна комісія МВС України на Донецькій залізниці, в якому, з урахуванням уточнень, просив:
- скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №046050023597 від 05.09.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 29.08.2025 позивача із зарахуванням до страхового стажу період проходження військової служби на території Естонської РСР з 01.09.1986 по 01.12.1992. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення пенсійного органу є протиправними та порушує право позивача на належне йому пенсійне забезпечення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №046050023597 від 05.09.2025 про відмову у призначенні пенсії позивачу;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу позивача період проходження військової служби з 01.09.1986 по 01.12.1992;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 29.08.2025 позивача, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні, та зарахованого періоду військової служби позивача.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів. 
Суд першої інстанції з`ясував, що поданими документами підтверджено факт проходження служби позивачем в Збройних Силах з 01.08.1986 по 01.12.1992 (трудова книжка серії НОМЕР_1 від 05.04.2011 (дублікат), довідка Управління МВС України на Донецькій залізниці від 19.02.2020 №37жд/лк, довідки ліквідаційної комісії Управління МВС України на Донецькій залізниці від 12.01.2024 №1лк/дз та від 26.02.2025 №9лк/дз).
Відтак, за встановлених у справі обставин суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби позивачем з 01.09.1986 по 01.12.1992, а отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №046050023597 від 05.09.2025 підлягає скасуванню як протиправне.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Скаржник вказує, що спірне рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії є правомірними, адже у позивача наявний страховий стаж лише 21 рік 1 місяць 6 днів, що є недостатнім для призначенні пенсії згідно п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-IV. Зауважує, що позивачу правомірно не зараховано до страхового стажу період навчання з 01.09.1986 по 27.06.1990 на території Естонської РСР згідно диплому НОМЕР_2 від 27.06.1990, оскільки період навчання не підтверджено формуляром компетентних органів Естонської Республіки, період проходження військової служби на території Естонської РСР з 01.09.1986 по 01.12.1992 згідно довідки від 26.02.2025 №9/лк/дз, яка видана Ліквідаційною комісією УМВС України на Донецькій залізниці, адже період служби перетинається з періодом навчання та не підтверджено формуляром компетентних органів Естонської Республіки.
Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 29.08.2025 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заяву позивача та додані документи розглянуті за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення від 05.09.2025 №046050023597 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 16.12.2033. 
У цьому рішенні зазначено таке:
- дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України – 29.08.2025;
- вік заявника – 56 років;
- страховий стаж – 21 рік 01 місяць 06 днів.
За наданими документами до страхового стажу не зараховано:
- з 01.09.1986 по 27.06.1990 період навчання на території Естонської РСР згідно диплому від 27.06.1990, оскільки період навчання не підтверджено формуляром компетентних органів Естонської Республіки;
- період проходження військової служби на території Естонської РСР з 01.09.1986 по 01.12.1992 згідно довідки від 26.02.2025 №9/лк/дз, яка видана Ліквідаційною комісією УМВС України на Донецькій залізниці, оскільки період служби перетинається з періодом навчання та не підтверджено формуляром компетентних органів Естонської Республіки;
- з 01.01.2005 по 30.06.2005 період служби в органах внутрішніх справ згідно довідки Управління МВС України на Донецькій залізниці, яка підписана Головою ліквідаційної комісії, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу ОК-5 відсутні нараховані та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду України, відсутня довідка про грошове забезпечення.
Вважаючи протиправним рішення пенсійного органу №046050023597 від 05.09.2025, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 4 ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, до 01 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж), а страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року.
Відповідно до пп.2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Положенням ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує наявний трудовий стаж для призначення пенсій є трудова книжка. Це ж передбачено і п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Відповідно до Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За правилами п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно п.6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються зокрема військові квитки.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, необхідне надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
За змістом спірного рішення пенсійного органу від 05.09.2025 року №046050023597 позивачу до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 01.09.1986 по 01.12.1992 згідно довідки від 26.02.2025 №9/лк/дз, яка видана Ліквідаційною комісією УМВС України на Донецькій залізниці, оскільки період служби перетинається з періодом навчання та не підтверджено формуляром компетентних органів Естонської Республіки.
Згідно ст.56 Закону №1788-X до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Відповідно до інформації, що міститься в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 (дублікат), позивач 01.08.1986 – прийнятий на службу в Збройних Силах (наказ Талліннського ВВПСУ від 01.08.1986 № 149); 01.12.1992 – звільнений зі служби в Збройних Силах (наказ командира в/ч НОМЕР_3 від 01.12.1992 № 326). 
Вказані відомості також підтверджені довідками Ліквідаційної комісії УМВС України на Донецькій залізниці від 12.01.2024 № 1лк/дз, від 26ю02ю2025 № 9лк/дз. Як зазначено у цих довідках, інформація про проходження служби в Збройних Силах надана на підставі відомостей з електронної бази даних МВС України на Донецькій залізниці та дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.04.2011. 
З приводу періоду військової служби на території Естонської РСР, суд апеляційної інстанції зазначає, що Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. у статті 6 передбачено, що для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам-учасникам Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цієї Угоди.
При цьому, в Угоді йде мова про території колишнього СРСР взагалі, та не пов`язується визнання стажу, виключно набутого на територіях союзних радянських республік, правонаступниками яких є держави-учасники Угоди.
Відповідно до пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Отже, постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу позивача, адже такий стаж набутий до ухвалення відповідного рішення.
Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи відомості трудової книжки позивача, довідки ліквідаційної комісії Управління МВС України на Донецькій залізниці від 12.01.2024 №1лк/дз та від 26.02.2025 №9лк/дз, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби позивачем з 01.09.1986 по 01.12.1992, а тому спірне рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу від 30.07.2025 №084850005095 є протиправним та підлягає скасуванню, адже пенсійний орган не здійснив належний розрахунок страхового стажу позивача.
Суд дійшов висновку, що судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року у справі № 160/31444/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров