ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

06 травня 2026 року 
м. Київ

справа № 757/38615/24-ц
провадження № 61-2059св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:
позивач -     ОСОБА_1 ,
відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «НТ Аденіум»,
особа, яка подала апеляційну скаргу, -ОСОБА_2 , 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Сагайдак Андрій Васильович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 лютого 2026 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Березовенко Р. В., Мостової Г. І.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Історія справи
У серпні 2024 року     ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НТ Аденіум» (далі - ТОВ «НТ Аденіум») про повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів).
02 вересня 2024 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
10 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_2 , як третьої особи з самостійними вимогами, надійшла позовна заява до ОСОБА_3 , ТОВ «НТ Аденіум» про визнання грошових коштів спільною сумісною власністю та стягнення безпідставно набутих грошових коштів у вказаній справі.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2025 року відмовлено у прийнятті позовної заяви та вступі у справу третьої особи із самостійними вимогамиОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ТОВ «НТ Аденіум» про визнання грошових коштів спільною сумісною власністю та стягнення безпідставно набутих грошових коштів у справі № 757/38615/24-ц.
Виходячи з предмету первісного позову  ОСОБА_3 та позову третьої особиіз самостійними вимогамиОСОБА_2 , враховуючи, що ці позови є різними за своєю правовою природою, обраним способом захисту, заявлені в них вимоги є різними як за предметом позову, так і способом захисту прав та законних інтересів сторін спору, що зумовлює самостійний предмет їх доказування, суд першої інстанції дійшов до висновку, що спільний розгляд вказаних позовів є недоцільним.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник    ОСОБА_2 - адвокат Сагайдак А. В. оскаржив її в апеляційному порядку.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2026 року апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2 - адвоката Сагайдака А. В. на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2025 року повернуто.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції про відмову у прийнятті позовної заяви та вступі у справу третьої особи із самостійними вимогами у справі не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе лише разом з рішенням суду по суті спору. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
18 лютого 2026 року   ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Сагайдака А. В. через систему«Електронний суд»подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 16 лютого 2026 року та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду ухваленаз порушенням норм цивільного процесуального права, без повного дослідження усіх обставин, які мають значення.
Доводи інших учасників справи
У поданому 12 березня 2026 року відзиві позивачка ОСОБА_3 просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

08 квітня 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала апеляційного суду не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Статтею 129 Конституції України та частиною третьою статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.
Положеннями частини другої статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (пункт 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України).
Перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, визначений частиною першою статті 353 ЦПК України.
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).
За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У статті 52 ЦПК України зазначено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача. Після вступу у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку.
За статтею 195 ЦПК України до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження, застосовуються положення статей 193 і 194 ЦПК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. 
Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом (частина третя статті 193 ЦПК України).
Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частини третя статті 194 ЦПК України).
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові).
Про повернення зустрічної позовної заяви ухвалою суду внаслідок порушення вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексузазначено у частині третій статті 194 ЦПК України. При цьому визначено, що копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Процесуальним законом визначено уніфікований, єдиний підхід при застосуванні наслідків подання позовної заяви (первісної, зустрічної, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), яка подана без додержання вимог, що визначені ЦПК України. Таким чином, існує необхідність і у застосуванні єдиного підходу при реалізації учасниками справи права на апеляційне оскарження ухвали суду про повернення позовної заяви (первісної, зустрічної, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору).
У пункті 15.10 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України зазначено, що у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-9, 11, 14-16, 20, 22, 23, 37-39 частини першої статті 353 цього Кодексу (крім ухвал про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження), чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали.
Отже, виходячи зі змісту положень частини третьої статті 194, пункту 15.10 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ухвала про відмову у прийняттіпозову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (про відмову у прийнятті позову та у вступі третьої особи у справу), підлягаєапеляційному оскарженню відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України.
Такі висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 333/6667/20, яка підтримана Верховним Судом у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 462/7482/19, від 06 липня 2022 року у справі № 953/7178/20, від 29 листопада 2023 рокуу справі №175/3532/17.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
При таких обставинах оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції  підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження у справі. 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Сагайдак Андрій Васильович, задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 16 лютого 2026 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження у справі. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев 

Є. В. Коротенко 

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов