Справа № 550/180/26
Провадження № 2/550/270/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року       селище Чутове
Чутівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Михайлюк О.І.,
при секретарі судового засідання – Шукевич Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу 
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
до ОСОБА_3 ,
про припинення права спільної часткової власності, виділення частки у спільній частковій власності та визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі за текстом перший позивач) та ОСОБА_2 (далі за текстом другий позивач) звернулись до Чутівського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_3 (далі за текстом – відповідачка) в якому просили:
- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та право спільної часткової власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на приватизованій земельній ділянці в АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ); 
- виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 11/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 61,2 кв.м., у складі приміщень: сіни №2*1 площею 6,1 кв.м.; санвузол №2-2 площею 3,3 кв.м.; кухня № 2-3 площею 6,7 кв.м.; кімната №2-4 площею 11,5 кв.м.; кімната №2-5 площею 9,3 кв.м.; кімната №2-6 площею 14,1 кв.м.; коридор №2-7 площею - 4,3 кв.м.; кладова №2-8 площею 2,7 кв.м.; тамбур №1 площею 3,2 кв.м; - сарай літ Б, погріб вхідний літ. Д гараж літ. Б, сарай літ. Ж, сарай літ. З, літня кухня літня літ. И, огорожа № 4; загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею - 34,9 кв.м.; 
- визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на виділений окремий об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку літ. А-1 у складі приміщень: сіни №2-1 площею 6,1 кв.м.; санвузол №2-2 площею 3,3 кв.м.; кухня № 2-3 площею 6,7 кв.м.; кімната №2-4 площею 11,5 кв.м.; кімната №2-5 площею 9,3 кв.м.; кімната №2-6 площею 14,1 кв.м.; коридор №2-7 площею - 4,3 кв.м.; кладова №2-8 площею 2,7 кв.м.; тамбур №1 площею 3,2 кв.м; - сарай літ Б, погріб вхідний літ. Д, гараж літ. Е, сарай літ. Ж, сарай літ. З, літня кухня літня літ. И, огорожа № 4; загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею - 34,9 кв.м.
- судові витрати покласти на позивачів.
В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що позивачі є власниками часток у розмірі по 11/40 із 11/20 житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на приватизованій земельній ділянці в АДРЕСА_1 .
Власницею іншої частини житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на приватизованій земельній ділянці в АДРЕСА_1 , розміром частки 9/20, який виділено в окремий об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , була ОСОБА_4 , яка померла. Спадкоємицею майна померлої є донька ОСОБА_3 , яка і проживає за даною адресою.

Позивачі вказують, що разом з ОСОБА_3 звертались до нотаріуса за наданням згоди на виділ в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 11/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 , але нотаріусом було роз`яснено, що до оформлення права власності ОСОБА_3 в порядку спадкування на майно її матері, вона не може надати таку згоду, а з огляду на те, що не можливо визначити час коли оформлення права власниці на спадкове майно відбудеться, у зв`язку з чим позивачі вирішили звернутись до суду з даним позовом.
Відповідачка ОСОБА_3 відзив на позов не надала.
Представник позивачів в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також відсутності позивачів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. 
Розгляд справи 13.05.2026 було відкладено на стадії ухвалення судового рішення до 18.05.2026.
З огляду на неявку усіх учасників справи, які належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи, а також на те, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи.
Згідно договору купівлі-продажу від 27.02.1990, посвідченого реєстровим написом про право особистої власності №1335 від 16.03.1990 Полтавським міжміським БТІ, Чутівський комбінат комунальних підприємств Чутівського райвиконкому в інтересах якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_5 продав, а гр. ОСОБА_6 купив 11/20 цегляного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.25-26)
Згідно договору купівлі-продажу від 12.08.1992, реєстровим написом про право особистої власності №1486 від 22.10.1992 Народним підприємством Полтавське міське БТІ, Чутівський комбінат комунальних підприємств Чутівського райвиконкому в інтересах якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_7 продав, а гр. ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 27-28)
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2014 після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем на 1/2 частини спадщини, яка складається з права власності на 11/20 части житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, розташованими на приватизованій земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , є його син – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13)
Спадкоємицею на іншу 1/2 частину спадщини, яка складається з права власності на 11/20 части житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, розташованими на приватизованій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , є дочка ОСОБА_6 – ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 13.03.2014 (а.с.18)
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.2017, єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на все спадкове майно є її донька – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №27346802 від 26.09.2014 ОСОБА_1 зареєстрував право власності на 11/40 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №91113329 від 04.07.2017 ОСОБА_2 зареєструвала право власності на 11/40 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).
Згідно довідки Полтавського БТІ №12-10430 від 17.09.2025, згідно матеріалів Полтавського БТІ «Інвентаризатор» та проведеного обстеження станом на 18.09.2025, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ) відповідає наступним характеристикам: Житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею 34.9 кв.м. 
Також, згідно довідки Полтавського БТІ №12-10430 від 17.09.2025 загальна та житлова площі будинку літ «А-1» змінилися у зв`язку з виділом частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що належить ОСОБА_4 в окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням нової поштової адреси: АДРЕСА_1 , згідно рішення Чутівської селищної ради Полтавської області (23 сесія селищної ради VІІІ скликання) від 22.02.2022. (а.с. 32)
Згідно довідки №60/01-16 від 08.04.2026 приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Новицької О.В., наданої на виконання ухвали суду від 23.03.2026 про витребування доказів, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 гр. ОСОБА_4 , на даний час єдиною спадкоємицею є гр.. ОСОБА_3 яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.с.126)
Згідно технічного паспорта, реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:3763-5914-0530-6966 від 18.09.2025, лист формування документа 01.10.2025, було сформовано схему розташувань будівель та споруд по АДРЕСА_1 та здійснено експлікацію приміщень зазначеного будинку із відповідними характеристиками (29-31)
Згідно висновку експерта №80 від 05.12.2025 за результатами будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження, на підставі проведених досліджень експерт установив, що виділити в окремий самостійний об`єкт нерухомого майна 11/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 технічно можливо у такому складі: частина житлового будинку літ. А-1 загальною площею 61,2 м2, у складі приміщень: - сіни №2-1 площею 6,1 кв.м.; санвузол №2-2 площею 3,3 кв.м.; кухня № 2-3 площею 6,7 кв.м.; кімната №2-4 площею 11,5 кв.м.; кімната №2-5 площею 9,3 кв.м.; кімната №2-6 площею 14,1 кв.м.; коридор №2-7 площею - 4,3 кв.м.; кладова №2-8 площею 2,7 кв.м.; тамбур №1 площею 3,2 кв.м; - сарай літ Б, погріб вхідний літ. Д, гараж літ. Е, сарай літ. Ж, сарай літ. З, літня кухня літня літ. И, огорожа № 4 (а.с. 39-48).
Суд зазначає, що поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. 
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.
При цьому володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно з частиною першою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до частини четвертої статті 355 та частини першої статті 356 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Зі змісту вказаних статей випливає, що право кожного із співвласників пов`язується із часткою у праві спільної власності і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.
У постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду виснував, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних / неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.
Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Згідно зі статтею 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Аналіз статті 361 ЦК України дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не є тотожним розпорядженню частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному зі співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.
Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до статті 364ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Порядок поділу спільного майна встановлено у статтях 367 та 372 ЦК України.
Так, статтею 367 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
За статтею 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Проаналізувавши наведені норми матеріального права Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.04.2025 у справі №357/3145/20 у п.п. 6.1-6.20 постанови сформулювала, зокрема, наступний висновок, що поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається. 
Тобто, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Як було встановлено судом, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками 11/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на приватизованій земельній ділянці в АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ) та їм належить по 11/40 частці зазначеного нерухомого майна, та відповідно до статті 364ЦК України мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
З огляду на те, що обидва співвласники 11/20 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на приватизованій земельній ділянці в АДРЕСА_1 бажають виділу в натурі зазначеної частки нерухомого майна, та згідно висновку експерта №80 від 05.12.2025 такий виділ є можливим та не порушує прав інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги в частині виділу в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 11/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині виділу в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 11/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , то позовні вимоги про припинення права спільної часткової власності позивачів на зазначену частку нерухомого майна також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
За змістом частини третьої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу з нього частки формується нова реєстраційна справа з відкриттям відповідного розділу в Державному реєстрі прав.
Однак, як свідчать матеріали позивачі не можуть реалізувати своє право власності на виділене майно та провести його державну реєстрацію. 
Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п.1, п.7 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення та визнання права.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу й на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови від 0506.2018, 11.09.2018, 30.01.2019, 02.07.2019).
Отже, коли особа звернулася до суду по захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до відповідного порушення, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту (постанова ВП ВС від 08.02.2022 по справі № 209/3085/20).
Таким чином, судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова ВП ВС від 22.09.2020 по справі №910/3009/18).
Враховуючи вищевикладене, виходячи з встановлених судом обставин справи, виходячи з принципу процесуальної економії, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання за позивачами права власності на виділене нерухоме майно.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 83, 89, 133, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України суд, -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, виділення частки у спільній частковій власності та визнання права власності на майно – задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 11/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на приватизованій земельній ділянці в АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ).

Виділити в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 11/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 61,2 кв.м., у складі приміщень: сіни №2*1 площею 6,1 кв.м.; санвузол №2-2 площею 3,3 кв.м.; кухня № 2-3 площею 6,7 кв.м.; кімната №2-4 площею 11,5 кв.м.; кімната №2-5 площею 9,3 кв.м.; кімната №2-6 площею 14,1 кв.м.; коридор №2-7 площею - 4,3 кв.м.; кладова №2-8 площею 2,7 кв.м.; тамбур №1 площею 3,2 кв.м; - сарай літ Б, погріб вхідний літ. Д гараж літ. Б, сарай літ. Ж, сарай літ. З, літня кухня літня літ. И, огорожа № 4; загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею - 34,9 кв.м. 

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на виділений окремий об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку літ. А-1 у складі приміщень: сіни №2-1 площею 6,1 кв.м.; санвузол №2-2 площею 3,3 кв.м.; кухня № 2-3 площею 6,7 кв.м.; кімната №2-4 площею 11,5 кв.м.; кімната №2-5 площею 9,3 кв.м.; кімната №2-6 площею 14,1 кв.м.; коридор №2-7 площею - 4,3 кв.м.; кладова №2-8 площею 2,7 кв.м.; тамбур №1 площею 3,2 кв.м; - сарай літ Б, погріб вхідний літ. Д, гараж літ. Е, сарай літ. Ж, сарай літ. З, літня кухня літня літ. И, огорожа № 4; загальною площею 61,2 кв.м., житловою площею - 34,9 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняна рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін:
Перший позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Чугуївським РВ УМВС України в Харківській області 25.06.1996, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ;
Другий позивач – ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Чутівським РВ УМВС України в Полтавській області 18.10.2007, адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ;
Відповідачка –  ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт № НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Суддя     О.І. Михайлюк