Справа № 278/2693/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року м. Житомир
Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
26.05.2026 року о 23:26 у с. Вереси на 400 м по вул. Вересівський шлях, 1 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Lexus", д.н.з. НОМЕР_1 , не вжив заходів для зниження швидкості та зупинки для уникнення наїзду на перешкоду (дику тварину).
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що останній вину у скоєному визнав, розгляд справи просив проводити у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.
Зі змісту ст. 124 КУпАП вбачається, що в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна на особу накладається адміністративне стягнення. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №676521 від 27.05.2026 року ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п. 12.3 ПДР.
Відповідно до загальних положень Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці правила (п. 1.4 ПДР). Дії учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.5 ПДР). Тож виконуючи вимоги ПДР щодо забезпечення безпеки руху кожен водій правомірно має розраховувати, що й інші учасники дорожнього руху не тільки не створюватимуть небезпеку чи перешкоди для руху, а й суворо будуть дотримуватись Правил дорожнього руху.
Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На підставі статті ст. 33 КУпАП України при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на правопорушника суддя виходить з наступного.
Відомості про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності в протоколі та в матеріалах справи відсутні.
Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність особи судом не встановлено.
Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У статті 22 КУпАП закріплено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа) уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Разом з тим, у Кодексі України про адміністративні правопорушення не закріплено визначення малозначного правопорушення та немає вказівок на його ознаки, однак у кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визначення діяння малозначним керуючись тим, що категорія (поняття) малозначність означає, що вчинене правопорушення не становить великої суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.
Як було встановлено судом, при вчиненні ОСОБА_1 вказаного правопорушення, не було завдано значних збитків державним та суспільним інтересам, а також безпосередньо громадянам, у результаті ДТП виключного його транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а тварина, згідно пояснень правопорушника, втікла з місця події (сліди крові відсутні, наявні залишки хутра на решітці радіатора автомобілю), що свідчить про фактичну відсутність суспільної небезпеки у його діянні. 
На підставі викладеного, враховуючи ступінь вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини та характер вчиненого правопорушення, його наслідки, особу правопорушника, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, а також те, що шкода суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам заподіяна не була та жодних тяжких наслідків від вчиненого не настало, що в сукупності, на переконання суду, свідчить про малозначність вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, тому суддя дійшла висновку, що можливо, відповідно до ст. 22 КУпАП, звільнити його від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, оголосивши йому усне зауваження, а провадження у цій адміністративній справі закрити.
Саме усне зауваження суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки правопорушника в подальшому, а також співмірним скоєному ним правопорушенню. З урахуванням викладеного провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 33, 124 КУпАП, суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Звільнити  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, оголосивши усне зауваження. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  по притягненню останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, - закрити.
На постанову суду протягом 10 днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд.
Строк звернення до виконання протягом трьох місяців.

Суддя   О. М. Дубовік