Справа № 946/8896/25 
Провадження № 2/946/1828/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді – Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання – Воронової В.Є., 
представника позивача – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Акціонерне товариство «ПриватБанк», про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, - 

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2025 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1854 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер – 5122083400:02:001:0050 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №336050 від 28 жовтня 2009 року); земельну ділянку площею 2,0041 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер – 5122083400:01:001:0095 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №273024 від 18січня 2006 року); земельну ділянку площею 3,567 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122083400:01:001:0399.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори №1179/02-14 від 22 жовтня 2025 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки заява про прийняття спадщини подана вже після спливу шестимісячного строку.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, вирішення справи залишив на розсуду суду.
Допитана в судовому засіданні, яке відбулося 18 травня 2026 року в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що вона мешкала у с. Лощинівка, Ізмаїльського району до 2019 року, вказала, що  ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Знає про це, оскільки в селі залишилось багато знайомих та вона часто бувала там.
Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України – кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України – здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України – кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 належить:
-земельна ділянка площею 0,1854 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер – 5122083400:02:001:0050 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №336050 від 28 жовтня 2009 року;
-житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , виданого 14 січня 2002 року виконавчим комітетом Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області.
Згідно до ст. 1216 ЦК України – спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 23 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України – у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54004359 від 08 листопада 2018 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І., складений та посвідчений від імені ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 – відсутня.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України – спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України – у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 являються:
-дружина ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , виданим 19 грудня 2003 року Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області;
-донька ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , повторно виданим 07 жовтня 2025 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України – для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України – спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України – спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою № 472 від 08 червня 2016 року, виданою Лощинівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України – спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Згідно ч. 2 ст. 1274 спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом на користь дружини померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено відповідною заявою від 21 червня 2016 року у спадковій справі №196/2018.
Крім цього в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 належить:
-земельна ділянка площею 2,0041 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер – 5122083400:01:001:0095 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №273024 від 18 січня 2006 року;
-земельна ділянка площею 3,567 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122083400:01:001:0399 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 02 грудня 2019 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І., зареєстрованого в реєстрі за №1761.
Згідно до ст. 1216 ЦК України – спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 19 серпня 2024 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене майно.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Згідно ст. 1233 ЦК – заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до заповіту, посвідченого 15 липня 2015 року секретарем Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району, зареєстрованого за № 23, ОСОБА_3 заповіла земельну ділянку площею 3,39 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78780409 від 17 жовтня 2024 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт ОСОБА_3 від 15 липня 2015 року, зареєстрований за № 23, не змінювався та не скасовувався.
Разом з тим встановлено, що спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,0041 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер – 5122083400:01:001:0095; земельної ділянки площею 3,567 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122083400:01:001:0399, та майно, яке ОСОБА_3 прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_5 , але не оформила належним чином своїх спадкових прав, залишилось незаповіданим.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України – у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України – спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України – у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являється донька ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , повторно виданим 07 жовтня 2025 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_3 серії НОМЕР_6 , виданим 23 серпня 1986 року відділом ЗАГС м. Селідово Донецької області.
Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України – для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. 
Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.
Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Тобто по відношенню до спадкоємця, який на час відкриття спадщини постійно проживав спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини.
В судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_3 на часвідкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене, позивач вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори №1179/02-14 від 22 жовтня 2025 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки заява про прийняття спадщини подана вже після спливу шестимісячного строку.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України,ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) до Саф?янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (68671, Одеська область, Ізмаїльський р-н, с. Саф?яни, вул. Грушевського, 85, код ЄДРПОУ: 04379433), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Акціонерне товариство «ПриватБанк», (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно– задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_3 на часвідкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за  ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за  ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на:
-земельну ділянку площею 0,1854 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер – 5122083400:02:001:0050 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №336050 від 28 жовтня 2009 року);
-земельну ділянку площею 2,0041 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер – 5122083400:01:001:0095 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №273024 від 18січня 2006 року);
-земельну ділянку площею 3,567 га, яка розташована на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер – 5122083400:01:001:0399.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення складено та підписано 25 травня 2026 року.

Суддя: 	О.Я.Присакар