КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 379/2196/25
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8651/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Фінагеєва В.О., 

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» на заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 09 лютого 2026 року, ухваленого під головуванням судді Разгуляєвої О.В.,- 

встановив:

У листопаді 2025 року ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» звернулося до суду із названим позовом.
ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 949 грн 93 коп., сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 422 грн 40 коп. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 лютого 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 010/80446/82/523820.
13 грудня 2022 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» укладено договір відступлення права вимоги, за яким позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 010/80446/82/523820.
ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.
Заочним рішенням Таращанського районного суду Київської області від 09 лютого 2026 року позовні вимоги залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представникТОВ «ФК «Кредит - Капітал» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив із недоведеності переходу права вимоги за кредитним договором № 010/80446/82/523820 від АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ «ФК «Кредит Капітал».
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.
Встановлено, що 28 лютого 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 010/80446/82/523820, шляхом підписання заяви про надання кредиту «Кредитна картка» № 010/80446/82/523820. ОСОБА_1 надано кредитний ліміт в розмірі 18 900 грн 00 коп. на 48 місяців. Процентна ставка - 42 % річних.
13 грудня 2022 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» укладено договір відступлення права вимоги, за яким позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 010/80446/82/523820.
Обгрунтовуючи позов, ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» зазначило, що відповідач зобов`язання за укладеним кредитним договором належним чином не виконала. Враховуючи укладений договір факторингу 13 грудня 2022 року, товариство просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 35 949 грн 93 коп.
Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» зазначало, що на підставі укладеного договору факторингу від 13 грудня 2022 року до позивача від АТ «Райффайзен Банк Аваль» перейшло право вимоги за кредитним договором № 010/80446/82/523820.
Так, для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
До матеріалів справи долучено копію договору відступлення права вимоги № 114/2-56 від 13 грудня 2022 року, укладеного між позивачем та АТ «Райффайзен Банк Аваль».
Згідно п. 2.2 договору відступлення новому кредитору зазначених у попередньому реєстрі боржників (додаток № 1 до договору) прав вимоги відбувається за умови виконання новим кредитором п. 3.2. договору та з моменту підписання сторонами реєстру боржників, складених за формою, наведеною у додатку № 2. Сторони погодили, що реєстри боржників підписуються не пізніше 10 робочих днів із дати підписання договору та попереднього реєстру боржників.
Відповідно до додаткової угоди № 3, внесено зміни (уточнення) до реєстру боржників від 16 грудня 2022 року виклавши його в редакції наведеній в додатку №1 до додаткової угоди № 3 від 11 вересня 2025 року договору відступлення права вимоги № 114/2-56.
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено відсутність відповідних реєстрів переходу права вимоги від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «ФК «Кредит - Капітал», які містять дані за кредитним договором № 010/80446/82/523820 від 28 лютого 2019 року.
Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором є правильним, оскільки ТОВ «ФК «Кредит - Капітал»не надано належними та допустимими доказів відступлення права вимоги у спірних правовідносинах, а саме: відповідних реєстрів боржників.
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ТОВ «ФК «Кредит - Капітал»долучило копію реєстру із додаткової угоди № 3 до договору відступлення права вимоги від 13 грудня 2022 року. 
За ч. 3 ст. 367 ЦК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Дослідження нових доказів здійснюється у випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.
Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 145/474/17.
Додані до апеляційної скарги нові докази, а саме: копію реєстру із додаткової угоди № 3 до договору відступлення права вимоги від 13 грудня 2022 року, колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем порушено порядок подання доказів та не обгрунтовано поважних причин неможливості їх подання до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що товариство позбавлене можливості надати повністю реєстр боржників до договору відступлення права вимоги з метою захисту інформації щодо осіб, які не є учасниками названої справи, колегія суддів оцінює критично, оскільки належним доказом переходу права вимоги є витяг з реєстру із зазначенням усіх необхідних кредитних даних саме щодо відповідача. Під час судового розгляду у суді першої інстанції позивачем таких доказів до матеріалів справи долучено не було.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 09 лютого 2026 року ухвалено з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 
постановив:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» залишити без задоволення.
Заочне рішення Таращанського районного суду Київської області від 09 лютого 2026 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 03 червня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко

В.О. Фінагеєв