Справа № 276/112/26
Провадження по справі №2/276/304/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Семенюка А.С.,
при секретарі судового засідання Процюк О.В.,
за участю:
за участю позивачки – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Хорошів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валки-Ільменіт» про стягнення грошових коштів при звільненні та середньої заробітної плати за період невиплаченої заробітної плати, -
ВСТАНОВИВ:
І. СУТЬ СПРАВИ
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валки-Ільменіт» (далі – ТОВ «Валки-Ільменіт», відповідач), у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати при звільненні у розмірі 227 718,00 грн (сума після відрахування податків та зборів), а також середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка тривалий час перебувала у трудових відносинах з відповідачем, а саме з 11.08.2008 року. 05.12.2025 року позивачку було звільнено з роботи за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України. Проте, в день звільнення відповідач не виконав свого обов`язку та не провів з нею повний розрахунок, зокрема не виплатив заробітну плату за дев`ять місяців 2025 року та компенсацію за невикористану відпустку. Відповідач відмовився надати їй довідку про заборгованість, посилаючись на кадрові проблеми, зокрема відсутність бухгалтера. Такі дії відповідача позивачка вважає грубим порушенням вимог трудового законодавства, що дає їй право на стягнення суми боргу та передбаченої статтею 117 Кодексу законів про працю України матеріальної компенсації у вигляді середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.
Відповідач ТОВ «Валки-Ільменіт» відзиву на позовну заяву до суду не подав, свою позицію щодо заявлених позовних вимог жодним чином не висловив, заперечень не надіслав.
ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
21.01.2026 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 23.01.2026 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Залишення без руху було зумовлено тим, що позивачка заявила вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, не сплативши за неї судовий збір, помилково посилаючись на пільги щодо стягнення заробітної плати. Позивачка виконала вимоги ухвали та сплатила судовий збір.
Після усунення недоліків, ухвалою від 10.02.2026 року суд відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою суд задовольнив клопотання позивачки про витребування доказів від відповідача (довідки про заборгованість).
11.03.2026 року судове засідання було відкладено на 13.04.2026 року через неявку сторін, зокрема першу неявку позивача.
13.04.2026 року судове засідання знову було відкладено на 05.05.2026 року у зв`язку з неотриманням судом витребуваних документів від відповідача. Крім того, ухвалою суду від 13.04.2026 року до відповідача ТОВ «Валки-Ільменіт» були застосовані заходи процесуального примусу у вигляді штрафу через неподання витребуваних доказів без поважних причин.
У судове засідання 05.05.2026 року з`явилася лише позивачка ОСОБА_1 . Представник відповідача в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань до суду не подавав. При цьому відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом доставки судових повісток у його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС.
Позивачка у судовому засіданні просила позов задовольнити повністю з підстав, наведених у ньому. Додатково вона надала усні пояснення щодо заявленої нею суми позову у розмірі 227 718,00 грн. Позивачка пояснила, що зазначена нею сума боргу була вказана помилково як сума вже після відрахувань усіх податків і зборів, яку вона очікувала отримати на руки. Однак вона наполягає на стягненні фактично нарахованої їй заробітної плати відповідно до наявних у справі розрахунково-платіжних листків. Позивачка також заявила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.
Зважаючи на неявку належним чином повідомленого відповідача, ненадання ним відзиву на позов та згоду позивачки, суд у судовому засіданні 05.05.2026 року постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі статті 280 ЦПК України.
Також у судовому засіданні 05.05.2026 року суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та, враховуючи складність справи, на підставі абзацу 2 частини 1 статті 244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 07.05.2026 року.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Валки-Ільменіт». Згідно з копією трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 , 11.08.2008 року вона була прийнята на посаду завідуючої складом, а 08.01.2024 року переведена на посаду менеджера з персоналу.
05.12.2025 року трудовий договір з позивачкою було припинено, і її було звільнено за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ці фактичні обставини підтверджуються записами у трудовій книжці та не оспорюються сторонами.
Судом також встановлено, що в день звільнення, тобто 05.12.2025 року, підприємство-відповідач не провело з позивачкою остаточного розрахунку по заробітній платі. Відповідач не надав суду жодних доказів виплати заробітної плати, чим допустив виникнення заборгованості.
На підтвердження наявності та розміру заборгованості позивачкою надано суду копії розрахунково-платіжних листків ТОВ «Валки-Ільменіт» за період з березня 2025 року по грудень 2025 року включно, а також індивідуальні відомості про застраховану особу (форми ОК-5, ОК-7) Пенсійного фонду України, які підтверджують нарахування, але часткову несплату страхових внесків роботодавцем.
Шляхом безпосереднього аналізу наданих розрахунково-платіжних листків, суд встановлює наступні суми нарахованої позивачці заробітної плати до утримання податків:
-за березень 2025 року нараховано 35 539,42 грн;
-за квітень 2025 року нараховано 38 938,71 грн;
-за травень 2025 року нараховано 29 742,27 грн;
-за червень 2025 року нараховано 33 446,37 грн;
-за липень 2025 року нараховано 31 906,13 грн;
-за серпень 2025 року нараховано 30 445,86 грн;
-за вересень 2025 року сума склала 38 698,69 грн;
-за жовтень 2025 року нараховано 28 141,60 грн;
-за листопад 2025 року нараховано 32 571,15 грн;
-за грудень 2025 року нараховано 0,00 грн.
Сумуючи вказані показники, суд встановлює, що загальний розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з березня по листопад 2025 року складає 299 430 грн 20 коп.
Базовими місяцями для розрахунку середньої заробітної плати є останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню – жовтень та листопад 2025 року. Згідно з розрахунковим листком за жовтень 2025 року, позивач відпрацювала 7 робочих днів. Нарахована їй загальна сума склала 28141,60 грн, однак з цієї суми 11283,90 грн складають виплати за час чергової відпустки, а 5102,80 грн — лікарняні (оплачені підприємством), які відповідно до пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі – Порядок № 100), не враховуються під час обчислення середньої заробітної плати. Таким чином, заробітна плата за фактично відпрацьовані дні у жовтні 2025 року становить 11754,90 грн (28141,60 грн - 11283,90 грн - 5102,80 грн). Згідно з розрахунковим листком за листопад 2025 року, позивач відпрацювала 14 робочих днів. Нарахована їй сума склала 32571,15 грн, з яких 12354,64 грн складають виплати за час чергової відпустки. Отже, заробітна плата за фактично відпрацьовані дні у листопаді 2025 року становить 20216,51 грн (32571,15 грн - 12354,64 грн). 
Сумарна заробітна плата, що враховується для розрахунку, становить 31971,41 грн (11754,90 грн + 20216,51 грн). Загальна кількість фактично відпрацьованих робочих днів у базовому періоді становить 21 день (7 днів + 14 днів). Відтак, середньоденна заробітна плата позивача складає: 31971,41 грн / 21 день = 1522,45 грн.
Судом також встановлено, що станом на день ухвалення рішення (07.05.2026 року) відповідач з позивачкою не розрахувався. Період затримки розрахунку починається з наступного дня після звільнення (06.12.2025) по день ухвалення рішення (07.05.2026) включно. Обчислюючи кількість робочих днів у цьому періоді, суд враховує призупинення дії норм про святкові і неробочі дні у зв`язку з правовим режимом воєнного стану. Загальна кількість робочих днів затримки у зазначений період становить 109 робочих днів.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, за своєю правовою природою є трудовими і пов`язані з прямим невиконанням роботодавцем законодавчого обов`язку щодо своєчасної та повної виплати заробітної плати та всіх належних сум при звільненні.
IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з частиною 1 статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Частиною 1 статті 117 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Механізм та порядок обчислення середньої заробітної плати визначено Порядком № 100. Відповідно до абз. 3 п. 2 вказаного Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Частиною 6 статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що у період дії воєнного стану не застосовуються норми статті 73 Кодексу законів про працю України (святкові і неробочі дні), що безпосередньо впливає на розрахунок кількості робочих днів для обчислення компенсацій.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 08.12.2021 р. у справі N 9901/407/19 – «Системний аналіз пункту 3 Порядку N 100 та пункту 164.6 статті 164 ПК України дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (за загальним правилом 18 відсотків). Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу».
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ
Докази, які були б відхилені судом, відсутні, оскільки матеріали, додані до позовної заяви, відповідають критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, а відповідачем вони не спростовані.
Суд вважає повністю обґрунтованим аргумент позивачки щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості із заробітної плати.
Щодо розміру заборгованості, суд зазначає наступне. Позивачка у прохальній частині позову просила стягнути 227 718,00 грн (сума після відрахування податків та зборів), пояснивши, що це сума після утримання роботодавцем податків і зборів, яку вона очікувала на руки. Однак, суд застосовує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 р. у справі N 9901/407/19, згідно якої – «Системний аналіз пункту 3 Порядку N 100 та пункту 164.6 статті 164 ПК України дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів», та доходить висновку, що сума боргу становить 299 430,20 грн (тобто нарахована заробітна плата до утримання податків).
Суд наголошує, що задовольняючи позов і присуджуючи до стягнення суму більшу, ніж формально вказана позивачкою у позові, він не виходить за межі позовних вимог. Позивачка зазначала розмір заборгованості помилково вже після вирахування податків.
Розрахунок позивачки щодо середньоденної заробітної плати у розмірі 1265,00 грн суд вважає помилковим, оскільки він базується на орієнтовних показниках. За правильним розрахунком суду, виходячи з сум, нарахованих у жовтні та листопаді 2025 року, середньоденний заробіток становить 1522,45 грн.
Обчислюючи період затримки з 06.12.2025 по 07.05.2026, суд врахував дію Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким призупинено дію святкових та неробочих днів. Тому кількість робочих днів затримки склала 109 робочих днів. Помноживши кількість днів на середньоденний заробіток, суд отримує суму середнього заробітку в розмірі 165 947,05 грн. Ця вимога є законною та підлягає повному задоволенню.
Аргументи з боку відповідача відсутні через його процесуальну пасивність та неподання відзиву.
У даній цивільній справі були прямо порушені майнові та конституційні трудові права позивачки ОСОБА_1 зі сторони роботодавця – відповідача ТОВ «Валки-Ільменіт». Це порушення виразилося у триваючому ігноруванні приписів закону щодо обов`язкового повного розрахунку із працівником в день звільнення, отже суд зобов`язаний забезпечити ефективний захист цього порушеного права.
VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачка була звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення заробітної плати на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Водночас, за ухвалою суду, вона сплатила судовий збір у розмірі 1331,20 грн за майнову вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у вказаному розмірі.
Крім того, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення заборгованості із заробітної плати, цей судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Розмір судового збору за цю вимогу становить один відсоток від ціни задоволеної майнової вимоги ( 299430,20 грн), що дорівнює 2994,30 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 141, 244, 259, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валки-Ільменіт» про стягнення грошових коштів при звільненні та середньої заробітної плати за період невиплаченої заробітної плати – задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Валки-Ільменіт» на користь ОСОБА_1 заборгованість із невиплаченої заробітної плати за період з березня 2025 року по листопад 2025 року у розмірі 299 430 грн 20 коп. (двісті дев`яносто дев`ять тисяч чотириста тридцять гривень 20 копійок) з утриманням з цієї суми встановлених законодавством для найманих працівників податків та обов`язкових платежів.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості із виплати заробітної плати за листопад 2025 року у розмірі 32 571,15 грн (тридцять дві тисячі п`ятсот сімдесят одна гривня 15 копійок).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Валки-Ільменіт» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.12.2025 року по 07.05.2026 року у розмірі 165 947,05 грн (сто шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок сім гривень 05 копійок) з утриманням з цієї суми встановлених законодавством для найманих працівників податків та обов`язкових платежів.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Валки-Ільменіт» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Валки-Ільменіт» на користь держави судовий збір, від сплати якого була звільнена позивачка за вимогою про стягнення невиплаченої заробітної плати, у розмірі 2994,30 грн (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири гривні 30 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Валки-Ільменіт», місцезнаходження: Житомирська обл., Коростенський р-н, селище Іршанськ, вул. Шевченка, буд. 1-А; код ЄДРПОУ 31280048.

Суддя А.С. Семенюк