Справа № 373/334/26
Провадження № 2/373/811/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Опанасюка І.О., 
за участю:
секретаря судових засідань Бутович Я.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 373/334/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Бізнес Позика” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог.
Представник позивача Пєскова С.В. звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 523540-КС-003 про надання кредиту від 15.03.2025 у розмірі 17 880.00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 6000 грн 00 коп, суми прострочених платежів по процентах – 8400 грн 00 коп., суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ в розмірі 3000 грн 00 коп., суми прострочених платежів за комісією в розмірі 480 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 2662 грн 40 коп.
Позов обґрунтовано тим, що 15.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 був укладений договір № 523540-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Бізнес Позика» 15.03.2025 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 523540-КС-003 про надання кредиту.
15.03.2025 ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 523540-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий відповідачем було введено/відправлено, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов вказаного Договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надала позичальнику грошові кошти у розмірі 6000 грн 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 , на засадах строковості, поворотності, платності, які позичальник зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитом.
Сторонами у договорі встановлений «Графік платежів», які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. 
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 07.01.2026, утворилась заборгованість за Договором №523540-КС-003 про надання кредиту, в загальному розмірі 17880 грн 00 коп., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту – 6000 грн 00 коп., суми прострочених платежів по процентах – 8400 грн 00 коп., суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ в розмірі 3000 грн 00 коп., суми прострочених платежів за комісією в розмірі 480 грн. 00 коп. 
Рух справи в суді.
Ухвалою від 05.03.2026 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку спрощеного провадження. 
Поштове відправлення із копією ухвали суду, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулось без вручення з поштовою відміткою «Адресат відсутній».
Ухвалою суду від 08.06.2026 було ухвалено перейти до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження, однак з викликом (повідомленням) сторін. Судове засідання в справі призначене на 08:30 год 19.06.2026.
В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить справу розглядати без його участі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
На підставі частини 11 статті 128 ЦПК України відповідач з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.
У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України. 
Судом встановлено наступне.
На підтвердження факту виникнення правовідносин зазначених в позовній заяві представник позивач надав суду Договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) № 523540-КС-003 від 15 березня 2025 року (далі за текстом – Договір) між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_2 на суму 6000 грн 00 коп., строк договору - 24 тижні, тобто до 30.08.2025; процентна ставка за кредитом: 1% на день (фіксована) від суми заборгованості за кожен день користування кредитом; комісія за видачу кредиту 1200 грн 00 коп. 
Договір підписано позичальником (відповідачем) шляхом накладення електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора UA-0613.
Суду надано Пропозицію (оферту) укласти Договір про надання кредиту № 523540-КС-003 та Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір про надання кредиту №523540-КС-003 від 15.03.2025 підписану ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором UA-0613.
Договір підписаний відповідачем (позичальником) шляхом накладення електронного підпису – одноразового ідентифікатора UA-0613, що відповідає вимогам законодавства щодо укладення електронних правочинів.
Суду надано докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора UA-0613 , його направлення саме ОСОБА_1 на підтвердження пропозиції щодо укладення договору у формі електронного правочину, або його отримання та використання саме відповідачем в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) при підписанні електронного договору одноразовим ідентифікатором від його імені, як це передбачено у нормі ст. 12 Закону України Про електронну комерцію».
Отримання відповідачем кредитних коштів відповідач доводить документом - ПІДТВЕРДЖЕННЯ щодо здійснення переказу коштів сформоване директором Товариства з обмеженою відповідальністю “ПрофітГід”, відповідно до якого: було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: Номер платіжної інструкції 292b4f88-01af-11f0-b90e-000c29d57ed2_1, Надавач платіжних послуг ТОВ “ПрофітГід”, Платник ТОВ БІЗНЕСПОЗИКА, Номер транзакції 44205-12644-04104, Дата/час здійснення переказу 15.03.2025 17:07, Сума переказу, грн 6000.00, Номер платіжної картки отримувача НОМЕР_2 , Емітент платіжної картки отримувача PRIVAT BANK, Код авторизації 829659, Код RRN 507417617803, Призначення переказу Перерах. Коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 зг. До кредитного дог. №523540-КС-003 від 15.03.2025 Без ПДВ.
Суду також надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором № 523540-КС-003 від 15 березня 2025 року за період з 15.03.2025 по 09.01.2026, відповідно до якого: всього видано кредиту – 6000 гривень, всього нараховано відсотків – 10140.00 гривень, нараховано відсотки відповідно до ст. 625 ЦКУ в розмірі 3000.00 та нарахована заборгованість по комісії 1200.00 гривень. 
Залишок заборгованості згідно кредитного договору станом на 09.01.2026 складає: 17 880.00 грн 
Норми права застосовані судом.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог статті 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. 
Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Тому, посилання представника позивача на те, що після надходження додаткових доказів від товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» їх невідкладно буде направлено до суду, судом не приймається, оскільки всі докази щодо укладення договору позики позикодавцем (первісним кредитором) мали бути передані позивачу (фактору, новому кредитору).
Положеннями статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Одночасно із цим, згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526, 527, 530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Висновки суду.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Предметом доказування у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором (договором позики), укладеним за допомогою електронних засобів, складають такі обставини: факт укладення цього договору, а також факт перерахування позикових коштів позичальнику в сумі, що відповідає умовам договору. 
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
В даній справі Договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) № 523540-КС-003 від 15 березня 2025 року підписано позичальником (відповідачем) шляхом накладення електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора UA-0613.
Додатки до договору про надання споживчого кредиту № 523540-КС-003 від 15.03.2025: таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та паспорта споживчого кредиту також містять електронні підписи відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора UA-0613.
Суду надані докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення саме відповідачу на підтвердження пропозиції щодо укладення договору у формі електронного правочину в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) згідно із ст. 12 Закону України Про електронну комерцію».
Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
В той же час, факт укладення кредитного договору (позики) не може бути встановлено судом без встановлення факту перерахування грошових коштів позичальнику. Доказування факту перерахування позикових коштів здійснюється, як правило, за допомогою первинних фінансових документів (чеки, платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки з банківських рахунків, з яких або на які було перераховано грошові кошти тощо).
Надаючи оцінку доказам, якими позивач підтверджує факт перерахування кредитних коштів позичальнику за Договором про надання споживчого кредиту №523540-КС-003 від 15.03.2025, а саме: ПІДТВЕРДЖЕННЯ щодо здійснення переказу коштів сформоване директором Товариства з обмеженою відповідальністю “Профіт Гід”, яка містить наступну інформацію: Номер платіжної інструкції 292b4f88-01af-11f0-b90e-000c29d57ed2_1, Надавач платіжних послуг ТОВ “ПрофітГід”, Платник ТОВ БІЗНЕСПОЗИКА, Номер транзакції 44205-12644-04104, Дата/час здійснення переказу 15.03.2025 17:07, Сума переказу, грн 6000.00, Номер платіжної картки отримувача НОМЕР_2 , Емітент платіжної картки отримувача PRIVAT BANK, Код авторизації 829659, Код RRN 507417617803, Призначення переказу Перерах. Коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 зг. До кредитного дог. №523540-КС-003 від 15.03.2025 Без ПДВ., суд зазначає наступне.
Відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача.
Станом на дату вчинення правочину, здійснення безготівкових розрахунків регулювалось відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 (далі Інструкція).
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.
Згідно додатку 3 до Інструкції , платіжне доручення містить обов`язкові реквізити про дату одержання платіжного доручення банком та дату проведення, з підписом банку.
З Додатку 9 до Інструкції слідує, що датою одержання є відмітка, де зазначаються число, місяці, рік отримання банком платника розрахункового документа, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. Датою виконання є відмітка, де зазначаються число, місяці, рік списання коштів з рахунку платника, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.
Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні послуги", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.
Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин.
У силу положень ч. 2 ст. 41, ст. 49 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3) надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача.
Відповідно до Закону України «Про платіжні послуги» належними доказами передання коштів в межах надання платіжної послуги є платіжна інструкція платника та повідомлення надавача платіжних послуг з обслуговування рахунку про завершення платіжної операції. При цьому, згідно Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», такі документи мають відповідати вимогам для первинних документів.
Позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №523540-КС-003 від 15.03.2025 не надано доказів, передбачених ст.ст.41, 49 Закону України «Про платіжні послуги», ст.13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок саме відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним.
Як вже зазначалось, позивачем на підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачу наданий ПІДТВЕРДЖЕННЯ щодо здійснення переказу коштів сформоване директором Товариства з обмеженою відповідальністю “ПрофітГід”, в якому не зазначений повний номер банківської кратки, не вказано банківського рахунку, на який здійснювався переказ коштів, не вказано отримувача та/або власник карти, інших доказів (первинних документів: квитанції, виписки про рух коштів тощо), з яких можливо було встановити належність банківської кратки (її емітування) саме відповідачу, та перерахування вказаних грошових коштів саме ОСОБА_1 .
Отже, суд вважає, що надане позивачем ПІДТВЕРДЖЕННЯ щодо здійснення переказу коштів, сформоване директором Товариства з обмеженою відповідальністю “ПрофітГід”, не належить до категорії первинних документів, передбачених як ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію», так і ст. 9 Закону України «Про бухгалтерськийоблік тафінансову звітність» та не є підтвердженням виконання обов`язку кредитора щодо переказу кредитних коштів відповідачу, в відтак позивачем не надано доказу передання коштів відповідачу, оскільки за нормами пункту 2 частини 1 статті 1046, частини 2 статті 1054 ЦК України кредитний договір є укладений з моменту передання грошей, а надане позивачем ПІДТВЕРДЖЕННЯ щодо здійснення переказу коштів, не є первинним фінансовим документом, а відтак і не є достовірним та достатнім доказом передачі кредитних коштів відповідачу у розумінні статті 79, 80 ЦПК України. 
Інших доказів перерахування кредитних коштів позичальнику суду не надано.
Клопотань про витребування доказів судом, з боку позивача не заявлялось.
Отже достеменно, не спираючись на припущення, за відсутності належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, не можливо встановити перерахування коштів позивачем на картковий рахунок саме відповідача, та як наслідок підтвердити виконання позивачем умов Кредитним договором №523540-КС-003 від 15.03.2025.
З огляду на викладене, суд вважає твердження позивача викладене в позовній заяві про надання ним належних та достатніх доказів щодо підтвердження вимог за позовом такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу, відсутні підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА».
Про те, що саме такі обставини входять до предмету доказування у справах, в яких розглядаються правові наслідки договорів кредиту, укладених у електронній формі також зазначено у правових висновках, які були висловлені у постановах КЦС ВС від 16 грудня 2020 у справі № 561/77/19 (провадження № 61-20799св 19), від 29 травня 2024 року у справі № 545/1750/21 (провадження № 61-1177св24).
Суд наголошує, що за правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 листопада 2023 року у справі № 462/2056/20 засадничі принципи цивільного судочинства змагальність та диспозитивність покладають на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20).
Розглядаючи справу в межах доводів та поданих доказів, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення як основного боргу за кредитним договором, так і похідних від нього відсотків, комісії, неустойки, та порушення відповідачем прав позивача, які б підлягали судовому захисту.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.
Судовий збір у розмірі у розмірі 2662 грн 40 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, поверненню не підлягає в силу статті 141 ЦПК України.

Керуючись Закону України «Про платіжні послуги», Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.11, 207, 526, 598, 610-612, 615, 626-629, 638-639, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 7, 8, 12, 77, 80, 81,83, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 523540-КС-003 від 15 березня 2025 року – відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133; код ЄДРПОУ 41084239;
відповідач – ОСОБА_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя І. О. Опанасюк