ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 507/1612/21
провадження № 61-2526св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Любашівська селищна рада Подільського району Одеської області,
особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Синкевич Роман Ігорович, на постанову Одеського апеляційного суду у складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Сєвєрової Є. С., Таварткіладзе О. М., від 06 листопада 2025 року, до якої включено заперечення на ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 травня 2024 року, і ухвалив таку постанову.
Зміст заявлених позовних вимог
1. У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
2. На обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 зазначав, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 1929 року народження, залишила на його користь заповіт. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на земельну ділянку кадастровий номер 5123380600:01:002:0232, що знаходиться на території Бобрицької сільської ради Одеської області. Для оформлення спадщини до нотаріальної контори він звернувся 07 вересня 2021 року, проте отримав відмову з підстав пропуску строку для прийняття спадщини. Вказував, що йому було рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Встановлений шестимісячний термін для прийняття спадщини пропустив, оскільки хворів, крім того не був юридично обізнаним щодо строків прийняття спадщини.
3. З урахуванням зазначеного, заявник просив позов задовольнити, визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 тривалістю у чотири місяці з дня набрання чинності судовим рішенням.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
4. Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено його термін у три місяці після вступу рішення в законну силу.
5. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він хворів, що підтверджується довідкою № 22 від 17 вересня 2021 року КНП «Любашівський центр первинної медико-санітарної допомоги Любашівської селищної ради».
6. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , як особа, яка не була залучена до участі у справі, оскаржила його в апеляційному порядку.
Короткий зміст ухвали та постанови суду апеляційної інстанції
7. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2024 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення суду. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2021 року.
8. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено 18 жовтня 2021 року, а апеляційну скаргу подано ОСОБА_2 як особою, яка не брала участі у справі, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин.
9. Постановою Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2025 рокуапеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 задоволено. Рішення Любашівського районного суду Одеської області 
від 18 жовтня 2021 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.
10. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що належним відповідачем у справі є ОСОБА_2 , проте вона не була залучена до участі у справі як відповідач. Суд першої інстанції ухвалив судове рішення про права ОСОБА_2 як спадкоємця, яка прийняла спадщину, проте не була залучена до участі у справі, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції.
Узагальнені доводи касаційної скарги
11. 27 лютого 2026 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Синкевич Р. І., через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 травня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 06 листопада 2025 року, справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
12. Підставами касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі №521/2816/15-ц, у постановах Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі № 2-6491/08, від 20 вересня 2023 року у справі № 1512/12762/12, від 24 січня 2024 року у справі № 2-7772/10, від 05 листопада 2025 року у справі № 2-332/2009 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
13. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно поновив ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження через майже два з половиною роки після ухвалення рішення Любашівським районним судом Одеської області, однак достатніх правових підстав для цього не було. Апеляційний суд взагалі не навів обґрунтованих мотивів для поновлення строку на подання апеляційної скарги. У справі, що переглядається, апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження не звернув уваги, що подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або незалученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки, не звільняє її від обов`язку довести поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, і відповідні норми ЦПК України підлягають застосуванню до всіх без винятку учасників судового процесу. 
14. Згідно з доводами касаційної скарги, суд апеляційної інстанції не перевірив обставин щодо можливої обізнаності ОСОБА_2 про існування рішення Любашівського районного суду Одеської області чи про видачу позивачу в січні 2022 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Суд апеляційної інстанції передчасно поновив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відкрив апеляційне провадження. 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
15. 24 квітня 2026 року ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_4 , через підсистему «Електронний суд» подала відзив на касаційну скаргу з пропуском строку на його подачу встановленого судом касаційної інстанції 
до 16 квітня 2026 року. Заявниця не порушує клопотання про продовження строку на його подачу, а тому доводи відзиву, поданого поза межами встановленого судом строку, не можуть бути враховані судом касаційної інстанції під час розгляду цієї справи.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
16. Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі № 507/1612/21 та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
17.  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 90 років. Місце смерті м. Первомайськ Миколаївської області.
18.  ОСОБА_3 за життя склала заповіт, яким належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,6033 га, кадастровий номер 5123380600:01:002:0232, цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», що знаходиться на території Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Колесніченко Л. І. 21 серпня 2013 року, зареєстровано в реєстрі за № 1466. Заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі (заповіт/спадкові договори) за № 54914520 21 серпня 2013 року, заповіт чинний.
19. Спадкову справу № 135/2020 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведено 14 травня 2020 року Першою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за заявою 
від 14 травня 2020 року ОСОБА_2 як дочки померлої ОСОБА_3 .
20.  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом в силу частини першої статті 1261 ЦК України.
21.  ОСОБА_3 , 1929 року народження, на дату смерті мала зареєстроване місце проживання за адресою: 
АДРЕСА_1 .  ОСОБА_2 1964 року народження, на дату смерті ОСОБА_3 мала зареєстроване місце проживання за адресою: 
АДРЕСА_2 .  ОСОБА_1 , 1977 року народження, на дату смерті ОСОБА_3 мав зареєстроване місце проживання за адресою: 
АДРЕСА_3 . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 вересня 
2021 року державного нотаріуса Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Сіраченко Т. П. у спадковій справі № 135/2020 відмовлено ОСОБА_1 у поданні заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (відмову обґрунтовано тим, що строк для подання заяви про прийняття спадщини сплив 15 серпня 2020 року, документи про фактичне прийняття спадщини надані не були).
25. У спадковій справі №135/2020 щодо майна померлої ОСОБА_3 спадкоємцем, яка прийняла спадщину, є ОСОБА_2 .
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
26. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.
27. Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
28. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
29. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
30. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
31. У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 351/592/18 (провадження № 61-2990св20) вказано, що на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
32. Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
33. Судами встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом в силу частини першої статті 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 , 1929 року народження, та прийняла спадщину.
34. За вимогами статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
35. Частинами третьою та четвертою статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
36. Відповідно до пункту 2 частини першої, пункту 1 частини другої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.
37. Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, пункт 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
38. Згідно з Рекомендаціями № R (80) 2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року, термін «дискреційне повноваження» означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибирати з кількох юридично доступних рішень те, яке буде більш прийнятним. Відтак дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
39. Поновлюючи ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2021 року, апеляційний суд взяв до уваги ті обставини, що ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем першої черги і прийняла спадщину, а отже належним відповідачем у спірних правовідносинах, не брала участі у справі у суді першої інстанції, копію зазначеного рішення суду, яким зачіпаються її права, не отримувала, про судове рішення дізналася 24 квітня 2024 року та 06 травня 2024 року подала апеляційну скаргу.
40. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач ОСОБА_1 визначив відповідачем Любашівську селищну раду Подільського району Одеської області, а не спадкоємця першої черги -  ОСОБА_2 .
41. Враховуючи вищевикладене, доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд безпідставно поновив ОСОБА_2 строк на подання апеляційної скарги, є необґрунтованими. 
42. Верховний Суд зазначає, що вирішення питання про те, чи стосується прав та інтересів особи, яка не була залучена до участі у справі, рішення суду першої інстанції є першочерговим завданням для апеляційного суду та виключно у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції порушує права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснювати перегляд по суті рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку. Натомість у разі, якщо апеляційний суд встановить, що рішення суду першої інстанції не порушує прав та інтересів особи, яка звернулася із апеляційною скаргою, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті (див. постанову Верховного Суду у справі № 209/1817/19-ц (провадження № 61-5774св22)).
43. Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - адвокат Ремський Р. Є. вказував на те, що на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення ОСОБА_2 є та була спадкоємцем першої черги і має право на спадкування земельної ділянки після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд першої інстанції вирішив спір про права та обов`язки у правовідносинах, учасник яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення не був залучений до участі у справі як відповідач.
44. Надавши оцінку доводам ОСОБА_2 ,суд апеляційної інстанції дійшов цілком обґрунтованих висновків про те, що рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 18 жовтня 2021 року у справі № 507/1612/21 вирішено спір про права та обов`язки у правовідносинах, учасник яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення суду не був залучений до участі у справі як відповідач, а саме спадкоємець першої черги ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину.
45. Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції вирішив питання про право ОСОБА_2 щодо спадкового майна, а тому, відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України, вона має право на оскарження рішення суду першої інстанції, а це є порушенням норм процесуального права й обов`язковою підставою для скасування рішення суд першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в позові з підстав незалучення до участі у справі належного відповідача - ОСОБА_2 (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України). 
46. З огляду на характер спірних правовідносин та встановлені апеляційним судом обставини справи, посилання заявника в касаційній скарзі на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, є безпідставним, оскільки висновки суду апеляційної інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у зазначених постановах, а відповідні аргументи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди із встановленими обставинами справи та необхідності переоцінки доказів, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
47. Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, враховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі 
№ 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі № 910/8115/19 (910/13492/21)).
48. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні апеляційного суду, питання обґрунтованості висновків цього суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.
49. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц). 
50. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
51. З урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень судів попередніх інстанцій.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Синкевич Роман Ігорович,залишити без задоволення.
2. Постанову Одеського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович