Справа № 604/438/26
Провадження № 2/604/389/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року селище Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Сіянко В.М.,
за участю секретаря Феньо О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження при заочному розгляді в залі суду в селищі Підволочиськ цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -
у с т а н о в и в:
15 квітня 2026 року АТ «Універсал Банк» звернулося до Підволочиського районного суду Тернопільської областіз цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 102472,14грн. 
В обґрунтування вимог вказує, що 27.12.2024 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 27.12.2024 та, встановивши мобільний додаток monobank, отримала розрахункову карту НОМЕР_1 . Відповідачка своїм підписом повністю та безумовно прийняла пропозицію Банку та погодилась з тим, що Анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту - складають Договір про надання банківських послуг (надалі-Договір, Кредитний договір). За твердженням позивача, Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надав Відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Так, ОСОБА_1 був наданий кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі до 500 000,00 грн., з можливістю його корегування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (37,2% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (74,4% річних). Після підписання Заяви Відповідачка взяла на себе зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають у результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів. Однак, не дивлячись на взяті на себе зобов`язання, відповідачка не дотримується даних умов, а саме не здійснює повернення кредиту у терміни та на умовах, визначених Умовами та Правилами, а також Тарифами. У зв`язку із порушенням ОСОБА_1  умов Договору про надання банківських послуг від 27.12.2024, за останньою станом на 03.03.2026 обліковується заборгованість у розмірі – 102472,14 грн., яка складається з :залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 67101,75 грн.; заборгованості з пені – 13615,03 грн.; заборгованості за порушення грошового зобов`язання – 21755,36 грн
Оскільки відповідач ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Універсал Банк» жодних платежів станом на 15.04.2026 року (дата звернення з позовом до суду) не здійснив, добровільно суму боргу за кредитом не сплатив, позивач просить стягнути з ОСОБА_1  на свою користь заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 102472,14грн.
Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської областівід 17 квітня 2026 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник АТ«Універсал Банк» в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації ОСОБА_1 . Причини неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалась, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
До суду повернулась поштова кореспонденція направлена на адресу відповідача з відміткою пошти про відсутність адресанта.
Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі N 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі N 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження N 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі N 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі N 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі N 24/260-23/52-б).
Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена.
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні обставини.
АТ «Універсал Банк» створив проект «Monobank», в рамках якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.
Матеріали справи свідчать, що 27 грудня 2024 року ОСОБА_1  було сформовано та підписано Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг у мобільному додатку monobanк,  у якій останньою зазначено свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефона, паспортні дані, домашню адресу, освіту та щомісячний дохід. 
У анкеті-заяві визначено, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, тарифами, що розміщенні за посиланням https://www.monobank.ua/terms; https://www.monobank.ua/rates. складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Відповідачка підтвердила ознайомлення та згоду з умовами договору.
Відповідно до умов зазначеної анкети-заяви, ОСОБА_1 , просило відкрити поточний рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі – Банк) у гривні на своє ім`я НОМЕР_2 , встановити кредитний ліміт до 500 000 грн. (в залежності від суми, погодженої Банком та відображеної у мобільному застосунку). У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. 
Окрім цього, у п. 5 Анкети-Заяви зазначено про те, що відповідач погоджується з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору, з підписанням якого в Мобільному застосунку Договір набуває чинність
Матеріали справи свідчать, що Анкета-заява підписана ОСОБА_1  за допомогою особистого підпису ОСОБА_1 .
Також, сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, якій містись інформацію про основні умови кредитування, щодо процентної ставки, загальної вартості кредиту та порядок повернення кредиту.
Таким чином, 27.12.2024  між Акціонерним товариством «Універсал банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг Monobank, згідно якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.
Крім того, позивачем до позовної заяви додано: витяг з Умов і правил обслуговування в АТ«УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|UniversalBankв редакції, Витяг з Тарифів за чорною карткою Monobank, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача.
Позивачем до позовної заяви додано інформацію про рух коштів ( виписку по рахунку) ОСОБА_1  по рахунку № НОМЕР_3 ,  НОМЕР_4 , з якого слідує, що за період з 27.12.2024 по 03.03.2026 ОСОБА_1 було надано кредитний ліміт, сума витрат за вказаний період – 67`102,75 грн, сума зарахувань – 1 грн, заборгованість станом на 03.03.2026- 67102,75 грн
Також до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості за договором б/н від 27.12.2025, у якому вказано, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 03.03.2026 становить – 102472,14 грн., яка складається з : заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) –67101,75 грн.; заборгованість з пені – 13615,03 грн. та заборгованість за порушення грошового зобов`язання – 21755,36 грн.
Таким чином матеріали справи свідчать, що свої зобов`язання за договором АТ «Універсал Банк» виконало в повному обсязі, однак відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 102472,14 грн
Водночас ОСОБА_1 не надано виписки з особового рахунку рахунку № НОМЕР_3 ,  НОМЕР_4 на спростування обставин отримання грошових коштів на зазначену карту за вказаний період.
У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем обов`язку за укладеним між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 . Договору про надання банківських послуг з повернення кредиту в сумі 102472,14 грн.
Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не представлено.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Універсал Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1ст.1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позивач, як кредитодавець, відповідно до положень ст.1054 ЦК України має право вимагати від відповідача як позичальника, повернення частини кредиту, що залишилась.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відомостей про те, що кредитний договір, у встановленому законом порядку визнавався недійсним, матеріали справи не містять.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20.
З наданого банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 27.12.2025 року вбачається, що станом на 03 березня 2026 року у ОСОБА_1 існує заборгованість загальним розміром 102472,14грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 67101,75 грн.; заборгованість з пені – 13615,03 грн. та заборгованість за порушення грошового зобов`язання – 21755,36 грн.
Аналіз поданого позивачем розрахунку заборгованості у сукупності з випискою з карткового рахунку свідчить про те, що відповідач протягом тривалого часу неодноразово користувався встановленим за рахунком кредитним лімітом.
Доказів на підтвердження того, що вищезазначений рахунок відкрито не на ім`я відповідача, матеріали справи не містять.
Наданого позивачем розрахунку відповідач не спростував та не надав інших доказів існування між ОСОБА_1 та АТ "Універсал Банк" зобов`язань, за якими ним виконувалось щомісячне внесення коштів на рахунок, та зарахування на погашення існуючої заборгованості.
З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між Ат «Універсал Банк» та ОСОБА_1 . Договору про надання банківських послуг від 27.12.2024, факт отримання відповідачем коштів за вказаним договором та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору у строки, визначені сторонами, - суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Універсал Банк» заборгованості по тілу кредиту у розмірі 67101,75грн.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 13615,03 грн, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).
Згідно із ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Як вбачається із анкети заяви, нарахування пені у випадку порушення договірних зобов`язань не передбачено. Паспорт споживчого кредиту нарахування пені також не передбачає.
Крім того, 24 лютого 2022 року, відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введено режим воєнного стану. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту:
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає наявності правових підстав для стягнення заборгованості за нарахованої пені в сумі 13615,03грн та вважає заявлені вимоги в цій частині безпідставними.
Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 21755,36 грн, суд виходить з наступного
Так, підписана ОСОБА_1 анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 27.12.2024 року не містить погоджених сторонами умов щодо відповідальності "за порушення грошового зобов`язання", зокрема не визначає підстав, порядку та розміру нарахування.
Банком не обґрунтовано правову природу заявленого до стягнення "боргу за порушення грошового зобов`язання у сумі 21755,36 грн", не зазначено, за якою саме нормою матеріального права та з яких складових він сформований, чи є він процентами, неустойкою, штрафом або іншим видом цивільно-правової відповідальності. Поданий розрахунок заборгованості не розкриває механізму такого нарахування та не містить посилань на конкретні умови договору, погоджені відповідачем.
За відсутності належного договірного регулювання та чіткого правового обґрунтування вимога про стягнення боргу за порушення грошового зобов`язання є необґрунтованою, що виключає можливість її задоволення, з урахуванням зазначеного вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 21755,36 грн є необґрунтованою, а тому не підлягає до задоволення. 
За змістом частин 3 та 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У відповідності до вимог ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Частинами 13 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду.
Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, у виді сплати судового збору в сумі 2662,40 грн.
Позовні вимоги задоволено на 65% (67101,75 грн./102472,14 х 100% ). 
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1730,56 грн (2662,40 грн х 65% / 100 %) судового збору .
На підставі ст. ст. 16, 526, 527, 530, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, п.1 ч.2 141, 258-259, 263-265, 279, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації : АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (04082, м.Київ, вул. Автозаводська, 54/19, код ЄДРПОУ 21133352) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobanк» від 27 грудня 2024 року розмірі 67101,75 ( шістдесят сім тисяч сто одна гривня 75 копійок) та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1730,56 ( одна тисяча сімсот тридцять гривень 56 копійок), а всього 68832,31( шістдесят вісім тисяч вісімсот тридцять дві гривні 31 копійка.) 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення проголошено 08 червня 2026року

Суддя В.М. Сіянко