ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 р. 	Справа № 440/148/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головногго управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 (головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун) у справі №440/148/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом, в якому просила суд: 
- визнати протиправним та скасувати розпорядження ГУПФУ в Полтавській області від 23.10.2025 №41/1600-0218-10 щодо перерахунку пенсії по втраті годувальника за Законом №2262-ХІІ;
- зобов`язати ГУПФУ в Полтавській області перерахувати та виплатити з 01.02.2025 пенсію ОСОБА_1 у разі втрати годувальника за Законом №2262-ХІІ, виходячи із суми грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_2 станом на день його смерті (21 101,75 грн.) за вирахуванням проведених виплат.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 задоволено частково позов. 
Визнано протиправним та скасовано розпорядження Відділу з питань призначення пенсій та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян, управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУПФ від 23.10.2025 №41/1600-0218-10.
Зобов`язано ГУПФУ в Полтавській області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 31.01.2025 по суті з урахуванням висновку суду про необхідність врахування довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.08.2021 №9/1/5332/фп52747 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 та прийняти відповідне рішення.
В решті вимог позов залишено без задоволення.
ГУПФУ в Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просило скасувати таке рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що оскільки перерахунок пенсії чоловіку позивачки ( ОСОБА_2 ) згідно довідки від 30.08.2024 №9/1/5332/фп52747 здійснено пенсійним органом на виконання рішення суду у справі №440/17943/21, у відповідача відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача по втраті годувальника відповідно до Закону №2262-XII із грошового забезпечення з якого було обчислено пенсію її померлому чоловіку згідно вищевказаної довідки.
Вважає, що рішення відповідача є обґрунтованим та законним, відсутні підстави для його визнання його протиправним та скасування. 
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на помилковість доводів скаржника щодо правомірності оспорюваного рішення, просила залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч. 1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Полтавській області та з 01.02.2025 отримує пенсію в разі втрати годувальника (чоловіка ОСОБА_2 ) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
30.08.2021 ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" на ім`я ОСОБА_2 складено довідку №9/1/5332/фп52747 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 за прирівняною посадою військовослужбовця (21 101,75 грн).
Рішенням суду у справі №440/17943/21 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі вищевказаної довідки.
На виконання рішення суду, пенсійним органом перераховано пенсію ОСОБА_2 з 01.04.2019 та за життя він отримував пенсію за вислугу років в розмірі 20 500,46 грн. призначену за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та розрахованого з грошового забезпечення 21 101, 75 грн.
Після смерті чоловіка ( 22.01.2025) позивачка звернулася до відповідача із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону №2262-ХІІ із грошового забезпечення, з якого було обчислено пенсію її чоловікові - ОСОБА_2 на загальну суму 21 101,75 грн. 
Розпорядженням від 23.10.2025 №41/1600-0218-10 відповідач відмовив позивачу у перерахунку її пенсії.
Підставою відмови пенсійний орган, зокрема, зазначив, що після визнання протиправним та скасування пунктів 1,2 постанови Кабінету Міністрів України №103 Урядом не приймалися рішення про перерахунок пенсії військовослужбовцям в зв`язку зі зміною грошового забезпечення, а перерахунок пенсії ОСОБА_2 здійснено на виконання рішення у справі №440/17943/21.
Позивач, не погоджуючись із розпорядженням пенсійного органу звернулася з позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження ГУПФУ в Полтавській області є протиправним та підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058-IV).
За приписами ч.1 ст.9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 ст.10 Закону № 1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, та деяких інших осіб, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за № 2262-ХІІ (далі по тексту - Закон №2262-ХІІ), згідно з яким держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
За змістом ст.29 Закону України №2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Положеннями ч.ч.1 ст.30 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Непрацездатними членами сім`ї вважаються: б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю. (абз 4 п.6 ст.30 Закону № 2262).
Частиною 1 ст.45 Закону №2262-XII передбачено, що сім`ям пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж грошового забезпечення (заробітку), з якого було обчислено пенсію годувальникові.
Вказані норми Закону №2262-ХІІ структурно розміщені в розділі V «Обчислення пенсії», тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначають складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.
Аналіз наведених вище норм вказує на те, що розмір пенсії в разі втрати годувальника обчислюється виходячи із грошового забезпечення (заробітку), з якого розраховується пенсія годувальникові.
Судом встановлено, що рішенням суду у справі №440/17943/21 зобов`язано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі довідки від 30.08.2021 №9/1/5332/фп52747 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 за прирівняною посадою військовослужбовця (21 101,75 грн) . 
На виконання рішення суду, пенсійним органом перераховано пенсію ОСОБА_2 з 01.04.2019, який до моменту смерті отримував її із грошового забезпечення, визначеного в довідці ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.08.2021 №9/1/5332/фп52747. Сума грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію померлого чоловіка позивача за його життя становила 21 101,75 грн.
Призначаючи позивачу пенсію в разі втрати годувальника, відповідач визначив розмір грошового забезпечення померлого годувальника в сумі 10 995,00 грн., тобто виходячи з постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" замість 21 101,75 грн., що відображена у довідці ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.08.2021 №9/1/5332/фп52747, виданої з урахуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 .
Колегія суддів зазначає, що за життя , померлий чоловік позивачки ОСОБА_1 набув право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704, у відповідності до вимог ст.ст.43 і 63 Закону №2262-ХІІ та ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, що підтверджено рішенням суду у справі №440/17943/21.
Отже, відповідач при розрахунку розміру пенсії позивачки, виходив з грошового забезпечення, що не відповідає грошовому забезпеченню померлого годувальника, тобто, всупереч вимогам ст.30 Закону №2262-ХІІ. 
Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивачки права на отримання пенсії в разі втрати годувальника, з урахування довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 від 30.08.2021 №9/1/5332/фп52747, із грошового забезпечення, яке було обчислено пенсію її чоловікові - ОСОБА_2 у розмірі 21 101,75 грн.
З урахуванням викладеного вище, правильними є висновки суду першої інстанції щодо протиправності оспорюваного розпорядження відповідача.
Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не доведено (доказано) правомірності оспорюваного рішення, що є предметом оскарження у даній справі.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в частині задоволення позову без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 у справі №440/148/26 в частині задоволення позову залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц