Cправа № 127/8434/26
Провадження № 2-а/127/84/26 

ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
30 червня 2026 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гуменюка К.П.,
за участю секретаря судового засідання Бортнюк А.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 6684198 від 18 лютого 2026 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі, - 

вимоги позивача: скасувати постанову поліцейського 1 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капрала поліції ФірсоваМ.Д. серії ЕНА №6684198 від 18.02.2026, -
ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява  ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ЕНА № 6684198 від 18 лютого 2026 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2026 року зазначений адміністративний позов прийнято до розгляду, замінено неналежного відповідача – Управління патрульної поліції у Вінницькій області на належного – Департамент патрульної поліції, та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні). 
Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.01.2026. по вул. Пирогова 151Є у м. Вінниці патрульним поліцейським 1 взводу 4 роти 1 батальйону капралом поліції Фірсовим Михайлом Дмитровичем о 16 год 45 хв зупинено автомобіль МАЗДА CX7, 1.1.3. НОМЕР_1 за нібито порушення п.19.1. a ПДР, а саме керування автомобілем без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби. 
18.02.2026 працівником патрульної поліції 1 взводу 4 роти 1 батальйону капралом поліції Фірсовим Михайлом Дмитровичем винесено постанову серії EHA № 6684198 за ст. 122 ч. 2 КУпАП та прийнято рішення про стягнення штрафу в сумі 510 грн. При розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративне правопорушення працівником патрульної поліції у Вінницькій області Фірсовим М.Д. було допущено порушення, що призвело до прийняття неправомірного рішення.
Зокрема, як зазначено в позовній заяві, автомобіль МАЗДА СХ7 з д.н.. НОМЕР_1 зупинено 11.01.2026 о 16 год. 45 хв. по вул. Пирогова 151Є у м. Вінниці, який рухався з увімкненими денними ходовими вогнями, що підтверджено самими працівниками поліції та відео- і фотофіксацією. 11 січня 2026 року був світлий сонячний день, захід сонця у Вінниці відбувся о 16 год. 31 хв. та під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції о 16 год 45 хв по вул. Пирогова 151Є, тобто через 14 хв. Темна пора доби - це період від заходу сонця до його сходу, або точніше, від закінчення вечірніх сутінків (30 хвилин після заходу сонця) до початку ранкових сутінків (30 хвилин до сходу сонця), згідно з Правилами дорожнього руху України, коли обов`язково потрібно вмикати фари ближнього світла для безпеки, що свідчить про відсутність порушення п.19.1 (а) ПДР, та є недотриманням працівником патрульної поліції вимог ст. 280 КУпАП щодо з`ясування інших обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також працівником поліції неодноразово безпідставно проігноровано клопотання про відібрання пояснень у свідка, а саме в пасажира зупиненого автомобіля, про надання для ознайомлення документації на прилад, яким зафіксовано правопорушення.
Окрім того, як зазначає позивач, користування зовнішніми освітлювальними приладами регулюється розділом 19 ПДР, а користування попереджувальними сигналами – розділом 9 ПДР. Таким чином, водії не можуть бути притягнутими до адміністративної відповідальності за неввімкнення денних ходових вогнів або ближнього світла фар, оскільки такі дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КУпАП. Отже в оскаржуваній постанові інспектором зазначена хибна правова кваліфікація.
У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому постанову серії ЕНА № 6684198 від 18 лютого 2026 рокупросив скасувати. 
На адресу Вінницького міського суду Вінницької області від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 разом із долученими в якості додатку до відзиву з відеоматеріалами.
За змістом відзиву, 11.01.2026 близько 16 год 45 хв нарядом управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції під час патрулювання по вул. Пирогова, 151 Є у м. Вінниця було виявлено транспортний засіб Mazda CX-7, д.н.з НОМЕР_1 , який рухався в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар. Цим самим водій вказаного ТЗ порушив підпункт «а» пункту 19.1 Правил дорожнього руху України. Виявивши вказане вище порушення ПДР, поліцейський подав сигнал про зупинку ТЗ. Після зупинки ТЗ, поліцейський, керуючись вимогами частини третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», представився водієві, проінформував останнього про причину зупинки та суть вчиненого правопорушення. Керуючись вимогами підпункту «а» пункту 2.4 ПДР водієві було пред`явлено законну вимогу про надання для перевірки документів, передбачених підпунктами «а», «б», «ґ» пункту 2.1 ПДР. Водієм виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – позивач, який виконав законну вимогу поліцейського, пред`явивши для перевірки вказані документи. Встановивши обставини справи та факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським після розгляду справи було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Позивачу роз`яснено порядок виконання та оскарження даного рішення. Після цього поліцейським було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 510 грн. 
Позивач, не погодившись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, звернувся до УПП у Вінницькій області ДПП із заявою про скасування даної постанови. УПП у Вінницькій області ДПП, розглянувши заяву позивача, на підставі пункту 2 частини першої статті 293 КУпАП, постанову скасовано, а справу направлено на новий розгляд.
Під час нового розгляду, поліцейським взводу № 1 роти № 4 УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Фірсовим Михайлом Дмитровичем, 18.02.2026 за адресою УПП у Вінницькій області ДПП розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративного правопорушення за частиною другою статті 122 КУпАП, а саме: керування ТЗ в темну пору доби без увімкненого ближнього світла фар, що мало місце 11.01.2026 близько 16 год 45 хв по вул. Пирогова, 151 Є, у м. Вінниці. За результатом розгляду справи, капралом поліції Фірсовим М.Д. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6684198 від 18.02.2026 року з накладенням на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у виді штрафу розміром 510 грн.
Відповідач вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся відповідно до вимог чинного законодавства, а винесена постанова серії ЕНА № 6684198 від 18 лютого 2026 рокує законною, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами доказами, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Перевіряючи оскаржувану позивачем постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, суд перевірив її на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА № 6684198 від 18 лютого 2026 року, винесеної поліцейським взводу № 1 роти № 4 УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Фірсовим М.Д., водій ОСОБА_1 11.01.2026 о 16:45:24 в м. Вінниця по вул. Пирогова, 151Є, керував транспортним засобом Mazda CX-7, д.н.з НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п.19.1 (а) ПДР – порушення водіями транспортних засобів використання освітлювальних приладів в темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, в тунелях.
Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
Нормативно-правовим актом, що регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів – учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ, і організацій незалежно від форм власності та господарювання, є Закон України «Про дорожній рух».
Стаття 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху визначає осіб, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Тож учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватись вимог ЗУ «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Відповідно до п. 1.3 ПДР України на учасників дорожнього руху покладено обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
За змістом п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог пункту 19.1 (а) на всіх механічних транспортних засобах у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені фари ближнього (дальнього) світла. 
Порушення ж правил користування зовнішніми освітлювальними приладамитягне за собою притягнення водія до адміністративної стягнення відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП.
Частиною 2, 4 ст.258 КУпАП передбачено, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису) протокол не складається. У таких випадках уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Справи про адміністративні правопорушення, що стосуються порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів у відповідності до ст. 222 КУпАП розглядають органи Національної поліції.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Дані положення знайшли своє відображення в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, відповідно до пункту 2 розділу ІІІ якої постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до ст. 31 Закону України № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону України № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, як передбачено ч.1 ст.283 КУпАП. 
У відповідності до ч. 2 та ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справ (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року в справі №513/899/16-а.
При цьому варто також звернути увагу на постанову Верховного Суду від 26 квітня 2018 року в справі № 338/1/17, згідно якої постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
За змістом ст. 251 КУпАП (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. 
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.
Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.
Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.
У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені ст. 251 КУпАП), які відповідно до ст. 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів надалі виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові (постанова КАС ВС від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17).
Аналогічні правові позиції викладені у постановах КАС ВС від 13 березня 2020 року справа №234/6323/17, від 31 жовтня 2019 року справа №398/3566/16-а, від 30 травня 2018 справа №337/3389/16-а.
Як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, поліцейськимвзводу № 1 роти № 4 УПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Фірсовим М.Д. у постанові серії ЕНА № 6684198 від 18 лютого 2026 року, а саме в графі «7. До постанови додаються» зазначено номер ID його портативного нагрудного відеореєстратора, відеозапис якого долучено до матеріалів справи та пояснення водія. 
Відеозаписом із вказаного відеореєстратора зафіксовано процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 , з якого вбачається, що позивачем не заперечувався факт керування транспортним засобом Mazda CX-7, д.н.з НОМЕР_1 , 11.01.2026 о 16 год 45 хв із вимкненим ближнім світлом фар.
Окрім того, відповідачем також було долучено відеозапис із камер міських відеоспостереження Ситуаційного центру Вінницької міської ради, який відповідно до ст.251 КУпАП є належним доказом у даній справі, і яким зафіксовано рух транспортного засобу Mazda CX-7, д.н.з НОМЕР_1 , 11.01.2026 о 16:45:24 із вимкненим ближнім світлом фар у темну пору доби.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що інспектором було дотримано норм чинного процесуального законодавства щодо порядку розгляду даної справи 18.02.2026 та притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Тож доводи позивача, викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження та були спростовані в ході судового розгляду даної справи.
Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку, що постанова серії ЕНА № 6684198 від 18 лютого 2026 рокупро накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі,є обґрунтованою, вмотивованою та винесеною з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому у задоволенні даного позову слід відмовити.
Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI(зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, судові витрати слід залишити за позивачем.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1, 7, 9, 33, 121, 122, 222, 245, 247, 251, 287 КУпАП, ст.ст. 2, 20, 72, 77, 90, 132, 139, 229, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 6684198 від 18 лютого 2026 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 30 червня 2026 року.

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК