Справа № 527/160/26
провадження 2/527/447/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Свістєльнік Ю.М.,
з участю секретаря судового засідання – Мороз Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який подано представником позивача - адвокатом Мельничик Мариною Григорівною до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав,-
В С Т А Н О В И В:
21 січня 2026 року представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом.
В обґрунтування позову вказала, що відповідач ОСОБА_2 є батьком: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.12.2020 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 розірвано. Причиною розірвання шлюбу стало систематичне зловживання відповідачем спиртними напоями, побиття позивачки на очах у дітей. За судовим наказом № 401/1532/20 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Аліменти відповідач не сплачує. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, борг на користь стягувача станом на 01.01.2026 року становить 453 506,50 грн. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми взагалі, тобто не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяю засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Діти не отримують від батька жодного подарунку на день народження. Молодші діти не знають свого батька. У квітні 2022 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_7 . Вони проживають однією родиною за адресою: АДРЕСА_1 . Діти забезпечені усім необхідним і вважають за батька – ОСОБА_7 .
Посилаючись на викладене, представник позивача просила суд постановити рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за їх відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі їх представника.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений в порядку встановленому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив наступне.
Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2020 року у справі № 401/1531/20 розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , зареєстрований 20 лютого 2009 року Степанівською сільською радою Семенівського району Полтавської області, актовий запис № 01 (а.с.8-9).
Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є – ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.11).
Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є – ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.12).
Батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є – ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.13).
Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є – ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.14).
Як вбачається з копії довідки про склад сім`ї від 28.08.2025, виданої виконавчим комітетом Світловодської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , проживають: ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 (а.с.15).
Судовим наказом Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2020 року у справі № 401/1532/20, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісяця, починаючи з 10 липня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.19).
Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 1636 від 15.01.2026, заборгованість ОСОБА_2 складає 453 506,50 грн (а.с.17-18).
06 квітня 2022 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було укладено шлюб, після реєстрації якого, прізвище дружини « ОСОБА_10 ». Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.10).
Як вбачається із висновку виконавчого комітету Світловодської міської ради в особі органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 27 березня 2026 року № 339, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей, а саме: неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказано, що ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (справа № 527/1357/23, провадження № 1-кп/536/175/24) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років. На комісії були присутні мати ОСОБА_1 та діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 . Мати пояснила членам комісії, що з 2020 року вона разом із дітьми була вимушена втекти від чоловіка ОСОБА_2 та переховуватися від нього, так як він знущався над нею та дітьми. Це підтвердили і спеціаліст Власівського старостату, яка є членом комісії, наголосивши, що знає сім`ю у с-щі Власівці. Селищна рада неодноразово надавала матеріальну допомогу цій родині. Гр. ОСОБА_2 коли розшукував свою сім`ю, яка змушена була переховуватися, рятуючись від домашнього насильства, з`являвся в селищну раду з погрозами не тільки на адресу своєї дружини, а й на адресу працівників селищної ради. Мати розповіла, що з часу переїзду, ОСОБА_2 як батька немає у їхньому з синами житті, ніякої допомоги від нього за ці роки вони не отримували, не цікавився життям, здоров`ям, успіхами дітей, не вітає зі святами. Старший син ОСОБА_11 розповів членам комісії, що про батька він нічого хорошого сказати не може і не хоче, він вважає, що батько не людина, аргументуючи свої слова фактами із колишнього життя: коли проживали разом, батько не поважав дітей та матір, вживав алкогольні напої, ображав, принижував та бив матір, дітей. Це підтвердив і син ОСОБА_12 , оскільки пам`ятає, як він плакав, коли батько його поб`є, а у відповідь чув, що він плаксун. Молодші сини ОСОБА_13 та ОСОБА_14 рідного батька не пам`ятають, вважають свої батьком чоловіка своєї матері ОСОБА_15 . Діти усвідомлюють, що таке позбавлення батьківських прав та його наслідки. Натомість із задоволенням розповідають про нову сім`ю. На підставі вищевикладеного, виконавчий комітет Світловодської міської ради в особі органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Таким чином, судом встановлено, що діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та вітчимом – ОСОБА_7 та перебувають на їх утриманні.
Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Разом з цим, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.
При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , як батько дітей, ухиляється від виконання ним батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітніх синів – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не приймає участі у їх утриманні та вихованні.
Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дітей в матеріалах справи наявні.
Позивачем доведено, що поведінка відповідача є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо нього.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 753/2025/19 вказав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батька до дитини.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Керуючись: ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 3-15, 76, 82, 141, 223, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Позов - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_2 , батьківських прав відносно синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області (місцезнаходження: 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Героїв України, буд. 14).

Суддя   Ю. М. Свістєльнік