Справа № 523/14420/25
Провадження №2/523/1188/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" травня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі: 
головуючого судді – Кисельова В.К. 
за участю секретаря – Дзюба Г.І.
за участю представника позивача – адвоката Ленець О.В.
за участю представника відповідача – адвоката Кобильник Д.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), про поділ майна подружжя шляхом стягнення компенсації вартості частки, -

ВСТАНОВИВ:
Підстави заявлених позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом стягнення компенсації вартості частки, посилаючись на наступні обставини. Так  ОСОБА_1 (надалі - позивач) та ОСОБА_3 (надалі - відповідачка) перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2018 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.12.2023 року у справі №523/19298/23 шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За час шлюбу, 09.06.2021 року, було придбано транспортний засіб Honda Accord, номер кузова НОМЕР_3 , 2008 року випуску, який був зареєстрований за позивачем.
Позивач за фахом є моряком, працює за кордоном, починаючи з 27.01.2022 року постійно перебуває за межами України, що підтверджується листом Головного центру обробки інформації ДПСУ від 28.04.2025 року №19/34859-25- Вих.
Перед виїздом за межі України транспортний засіб було залишено у користуванні відповідачки.На початку 2025 року позивач під час листування поцікавився станом транспортного засобу та місцем його знаходження. Однак всі питання були проігноровані, що викликало припущення про його можливу реалізацію без відома та дозволу позивача у невстановлений спосіб.
Листом Головного сервісного центру МВС від 29.04.2025 року №31/1274АЗ- 10638-2025 позивачу повідомлено, що 09.06.2023 року територіальним сервісним центром №5142 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області здійснено перереєстрацію транспортного засобу, який з 09.06.2021 року належав ОСОБА_1 , на нового власника ОСОБА_5 на підставі укладеного в суб`єкта господарювання ТОВ «С.П.К.М.» договору купівлі-продажу транспортного засобу №7268/23/1/006125 від 09.06.2023 року.
Листом Територіального сервісного центру МВС №5142 від 08.05.2025 року №31/30/5142/516-аз-547-2025 надані засвідчені копії договору №7268/23/1/006125, укладеного 09.06.2023 року у суб`єкта господарювання, який здійснює торгівлю транспортними засобами, ТОВ «С.П.К.М.» та інших документів, на підставі яких даний автомобіль був перереєстрований на гр. ОСОБА_5 .
Зі змісту Договору комісії №7268/23/1/006125 від 08.06.2023 року (надалі - Договір комісії) вбачається його укладення між ТОВ «С.П.К.М.» та ОСОБА_1 . Договір підписаний начебто ОСОБА_1 .
За договором комісії власник транспортного засобу доручає продаж за ціною 5000,00 грн.
Також підпис від імені ОСОБА_1 стоїть на Акті від 08.06.2023 року.
Однак позивач не міг підписати вказані документі, оскільки знаходився в цей час за кордоном.
Згідно Договору купівлі-продажу транспортного засобу №7268/23/1/006125 від 09.06.2023 року, укладений між ТОВ «С.П.К.М.» та ОСОБА_5 , транспортний засіб був проданий за ціною 5000,00 грн.
З урахуванням зазначеного позивач вважає, що таким чином було реалізовано замисел щодо присвоєння вартості його частки у праві спільної сумісної власності.
Позивач через свого представника звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ознаками шахрайства, підробки документів. 
Оскільки спірний автомобіль придбаний під час шлюбу, тому він є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання. Автомобіль перебував у розпорядженні відповідачки, а тому ніхто інший не міг вчинити дій з його продажу зазначеним шляхом.
На підставі викладеного, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя - транспортного засобу марки «Honda», модель «Accord», 2008 року випуску, номер кузова (рами. шасі) НОМЕР_3 , позивач просив стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на його користь компенсацію вартості 1/2 частки у праві спільної сумісної власності в розмірі 187 803,45 грн.
Позиція відповідача.
Відповідачка позовні вимоги не визнала у повному обсязі та надала відзив наступного змісту.
Так, обставини щодо необізнаності позивача про продаж спільного автомобіля подружжя марки Honda Accord 2008 року випуску (далі - спірне авто) не відповідають дійсності, адже саме такі дії були вчинені за ініціативою, рішенням та від імені самого позивача, так як перебуваючи у шлюбі позивач ОСОБА_1 особисто брав в борг грошові кошти у розмірі 6500 доларів США у громадянки України ОСОБА_6 , щоб оформити собі документи для працевлаштування моряком за кордоном. Після того, як позивач оформив документи моряка, виїхав закордон, сімейний борг подружжя ОСОБА_7 позивач ОСОБА_6 особисто не повертав. Через це, в подальшому сам же позивач, знаючи про наявність непогашеного боргу, вже перебуваючи за межами України, прийняв рішення про продаж спірного авто матері ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , в рахунок погашення наявного у подружжя ОСОБА_7 боргу перед сім`єю ОСОБА_8 . Зазначені обставини підтверджуються, зокрема:
-копією договору купівлі-продажу спірного авто (наявний в матеріалах справи), в якому покупцем зазначена ОСОБА_5 ; електронними доказами - роздруківками та відеозаписами особистої переписки у месенджері «WhatsApp>> та голосових повідомлень, з яких чітко вбачається, що позивач вмовляв відповідачку продавати спірне авто (інших автомобілів подружжя не мало);- показаннями свідка ОСОБА_6 .
Дійсно, на час виїзду позивача за кордон, спірне авто залишилося у користуванні відповідачки, але після прийняття подружжям спільного рішення про здійснення його продажу, відповідачка за вказівкою позивача передала авто з метою його подальшої реалізації третім особам, які займалися продажем і діяли від імені позивача перед покупцем в Сервісному центрі.
Разом з цим, з особистої переписки чітко вбачається, що позивач постійно (і у 2023 році, і у 2024 році) цікавився станом автомобіля, його місцезнаходженням, йому достеменно було відомо про продаж спірного авто в інтересах сім`ї (для погашення наявної заборгованості), отже відомості, викладені в позові не знаходять свого підтвердження та спростовуються доданими до цього відзиву доказами.
Зазначене свідчить про недобросовісну поведінку позивача як сторони цивільної справи, який у порушення норм ЦПК України своїми діями (поданням подібного позову до суду) намагається ввести в оману суд.
Пояснення сторін в судовому засіданні. 
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що про продаж автомобіля позивачу нічого не було відомо, позивач жодних договорів про продаж автомобіля не укладав, доручення на продаж не надавав, кошти від продажу не отримував. Позивач вважає, що відповідачка, у якої залишився автомобіль, продала автомобіль без його відома. В зв`язку з чим, позивачка повинна відшкодувати йому 1/2 частки вартості автомобіля. 
Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачка не підписувала жодних договорів на продаж автомобіля не укладала, а передала автомобіль за вказівкою позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , в рахунок погашення наявного у подружжя ОСОБА_7 боргу перед сім`єю ОСОБА_8 .
Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини. 
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 (надалі - позивач) та ОСОБА_3 (надалі - відповідачка) перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2018 року, актовий запис №2076, зареєстрований Приморським відділом ДРАЦС. 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.12.2023 року у справі №523/19298/23 шлюб розірвано. 
Від шлюбу сторони мають спільну дитину — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За час шлюбу, 09.06.2021 року, було придбано транспортний засіб Honda Accord, номер кузова НОМЕР_3 , 2008 року випуску, який був зареєстрований за позивачем.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Отже, автомобіль Honda Accord, номер кузова НОМЕР_3 , 2008 року випуску був об`єктом спільно сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 
В судовому засіданні встановлено, що 09.06.2023 року територіальним сервісним центром №5142 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області здійснено перереєстрацію транспортного засобу, який з 09.06.2021 року належав ОСОБА_1 , на нового власника ОСОБА_5 на підставі укладеного в суб`єкта господарювання ТОВ «С.П.К.М.» договору купівлі-продажу транспортного засобу №7268/23/1/006125 від 09.06.2023 року, що підтверджується листом Головного сервісного центру МВС від 29.04.2025 року №31/1274АЗ- 10638-2025.
Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №7268/23/1/006125 від 09.06.2023 року слідую, що він був укладений між ТОВ «С.П.К.М.» («Продавець»), та ОСОБА_5 («Покупець»), у договорі також є посилання, що ТОВ «С.П.К.М.» діяв на підставі договору комісії. 
Зі змісту Договору комісії №7268/23/1/006125 від 08.06.2023 року (надалі - Договір комісії) вбачається, що він був укладений між ТОВ «С.П.К.М.» та ОСОБА_1 особисто. 
Відповідно до ч.1 ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.
Згідно ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
В матеріалах справи відсутні докази отримання згоди відповідачці на продаж автомобіля, а також, що договір комісії від імені позивача укладався безпосередньо відповідачкою, а також, що вона отримала кошти за його продаж. 
Факт того, що автомобіль залишився у користуванні відповідачки після виїзду позивача за межі України, не є підставою для стягнення з відповідачки грошової компенсації. 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 своєї постанови від 21 грудня 2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 545/2396/20, в якій суд дійшов висновку, що у разі відчуження одним із подружжя спільного майна без згоди іншого з подружжя останній має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у такому майні. При цьому розмір компенсації визначається виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна на час розгляду справи, а не з вартості, зазначеної у договорі відчуження.
Таким чином, дійсно, якщо один з подружжя відчужив майно, що належало подружжю на праві спільної сумісної власності без його згоди, то суд має право стягнути з іншого подружжя компенсацію вартості своєї частки у такому майні. 
В даному випадку, саме відповідачка мала право ставити питання щодо стягнення компенсації їй вартості своєї частки у такому майні, оскільки за договором комісії автомобіль був переданий на реалізацію позивачем. 
Суд вважає, що в даному випадку позивач, з метою поновлення своїх порушених прав, має можливість заявити позовні вимоги про витребування майна, якщо вважає, що автомобіль вибув з його володіння не з його волі. 
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268, 274-279 ЦПК України,суд, - 
В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), про поділ майна подружжя шляхом стягнення компенсації вартості 1/2 частини вартості транспортного засобу марки «Honda», 2008 року випуску, номер кузова (рами,шасі) НОМЕР_3 – залишити без задоволення у повному обсязі.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту рішення. 
Повний текст рішення буде складено та підписано у п`ятиденний строк з дати проголошення. 

Суддя:   В.К. Кисельов 

Повний текст рішення складено та підписано 26.05.2026