Справа № 724/591/26 	
Провадження № 2/724/487/26	

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року м. Хотин
Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Гураль Л.Л.
за участю секретаря судового засідання: Шуть Х.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Хотині Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 20000,00 грн.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 30.10.2025 року близько 12:45 год. ОСОБА_2 перебуваючи поблизу хірургічного відділення КНП «Хотинська багатопрофільна лікарня», що знаходиться за адресою: м. Хотин, вул. Богдана Хмельницького, 4, Дністровського району Чернівецької області, на ґрунті довготривалих неприязних відносин із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою м. Хотин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення фізичного болю, завдала декількох ударів кулаками в область голови та тулуба ОСОБА_1 , при цьому смикала за верхній одяг останню, внаслідок чого спричинила ОСОБА_1 фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.
Згідно вироку Хотинського районного суду Чернівецької області від 01.12.2025 року відповідачку ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, вказує, що їй – позивачці було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у душевних і психічних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із стресом, втратою спокою, перенапругою, психологічним дискомфортом, що були викликані кримінальним правопорушенням, через нанесені відповідачкою удари кулаками обох рук в область голови та тулуба. Тому, вважає що розмір душевних страждань, спричинених даним кримінальним правопорушенням, позивачкою ОСОБА_1 оцінюється у сумі 20000,00 гривень, виходячи з її фізичних та моральних страждань, зокрема протиправних дій ОСОБА_2 
02.04.2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки ОСОБА_2 . Обґрунтовуючи, вважає, що наведення тверджень позивачки щодо суті її моральної шкоди є досить абстрактним, оскільки наявність даної моральної шкоди не підтверджується жодними доказами. На її думку, позивачка не обґрунтувала в чому саме полягають її моральні страждання, а лише наводить загальні твердження про існування такої моральної шкоди. Також, вказує на те, що позивачка не зазначила з яких переконань виходила при визначенні розміру моральної шкоди в сумі 20 000,00 гривень Тому, вважає, що даний цивільний позов є необґрунтованим, а наявність моральної шкоди не підтверджена жодними належними доказами. Також повідомляє, що вона ОСОБА_2 не працює, являється особою з інвалідністю, на її утриманні перебуває неповнолітня дитина у зв`язку з чим немає можливості сплатити кошти в сумі 20 000,00 гривень
Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, в задоволенні позову просила відмовити.
ІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 05.03.2026 р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дану ухвалу відповідачка отримала отримала 12.03.2026 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Суд встановив, що 30.10.2025 року близько 12:45 год. ОСОБА_2 перебуваючи поблизу хірургічного відділення КНП «Хотинська багатопрофільна лікарня», що знаходиться за адресою: м. Хотин, вул. Богдана Хмельницького, 4, Дністровського району Чернівецької області, на ґрунті довготривалих неприязних відносин із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою м. Хотин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення фізичного болю, завдала декількох ударів кулаками в область голови та тулуба ОСОБА_1 , при цьому смикала за верхній одяг останню, внаслідок чого спричинила ОСОБА_1 фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень. 
Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 01.12.2025 року відповідачку ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с.9-11).
Судом досліджено висновок огляду терапевта від 31.10.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 звернулася до лікаря зі скаргами: безсоння, блювання, біль у м`язах, біль у ногах, біль у серці, втомлюваність, головні болі, наявність синців, нудота, порушення ритму, слабкість, серцебиття. Перші прояви захворювання: у зв`язку зі стресом, початок захворювання: 30.10.2025р. Основний діагноз – гостра реакція на стрес. Зі слів пацієнтки подія відбулася 30.10.2025р. На території Хотинської багатопрофільної лікарні, після чого настало різке погіршення стану здоров`я (а.с.7-8).
Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 23.06.2025р. ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи.
Також судом встановлено, що на утриманні в ОСОБА_2 є неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Стаття 3 Конституції України зазначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно зі ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Частиною 7 ст.128 КПК України передбачено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч.1 ст. 1177 ЦК України).
Враховуючи, що відповідачем не спростовано презумпцію її вини у настанні негативних наслідків щодо погіршення стану здоров`я позивачки, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.
Моральна шкода може полягати, як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Отже, аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З наявних в матеріалах доказах вбачається, що позивачем доведено нанесення йому моральної шкоди саме відповідачем.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої палати Верховного суду від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
При визначенні розміру моральної шкоди суд повинен враховувати ступінь моральних страждань та переживань позивача/потерпілої, яких вона зазнала у зв`язку із завданими їй тілесними ушкодженнями, лікуванням внаслідок протиправних дій з боку відповідача/ обвинуваченого.
Частиною 1статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, зокрема, дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
При оцінці обґрунтованості вимог позивача у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
У даній справі факт вчинення протиправних дій відповідачки щодо позивачки та відповідно її вина доведені вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 01.12.2025 року. Тому, позивачка має право на компенсацію завданої їй моральної шкоди.
Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивачка зазначає, що вона пережила стрес, втратила спокій, відчула перенапругу та психологічний дискомфорт, а тому вимагає компенсацію за ті емоційні страждання, які довелося перенести їй та її родині, й витрати пов`язані з відновленням психічного стану, відпочинком від усього, що сталося.
Разом з цим, позивачкою не подано жодних доказів на підтвердження того, що остання понесла витрати, пов`язані з відновленням психічного стану.
Зі змісту висновку огляду терапевта від 31.10.2025 року вбачається, що позивачці було діагностовано гостру реакцію на стрес, однак жодних призначень, лікування чи рекомендацій лікарем не зазначено. 
Судом враховується, що пережитий позивачкою стрес був не довготривалим, з огляду на відсутність повторного звернення до лікаря та не потребував лікування чи понесення інших витрат, пов`язаних з відновленням психічного здоров`я. 
Також позивачкою не доведено, що протиправні дії відповідачки призвели до зміни нормального ритму життя позивачки, зокрема неможливості повноцінно працювати чи неможливістю реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, 
Враховуючи характер правопорушення, всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, глибину фізичних та душевних страждань, їх характер, тривалість і обсяг, ступень вини особи, яка завдала моральну шкоду, ту обставину, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд задовольняє частково та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 розміру моральної шкоди в сумі 3000,00 гривень. У решті заявлених позовних вимог, слід відмовити.
V. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до частини першої статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивачка відповідно до пункту 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору у даній справі.
За подання позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1331 гривень 20 копійок.
Розмір задоволених позовних вимог складає 15%.
Отже, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 199,68 грн., виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) моральну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 199,68 грн. (сто дев`яносто дев`ять гривень 68 коп.).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне рішення складено 06 травня 2026 р.

Суддя: 	Лілія ГУРАЛЬ