ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.06.2026	Справа № 910/3318/26	

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стармій»
до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія 
«Енергоатом»
про стягнення 1.742.711,98 грн  
Суддя Сівакова В.В.
секретар судового засідання Лобок К.К. 

за участю представників сторін
від позивача Мальчиков П.А., самопредставництво
від відповідача Малахов М.Л., самопредставництво

СУТЬ СПОРУ:

25.03.2026 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стармій» до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 1.742.711,98 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки товару № 53-121-01-21-10998 від 20.12.2021 (далі - договір) рішенням Господарського суду міста Києва № 910/12414/23 від 21.11.2023 стягнуто з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамматекс ЛТД» 5.620.644,00 грн основного боргу, 1.552.632,78 грн інфляційних втрат, 233.757,19 грн 3% річних та 111.105,51 грн витрат по сплаті судового збору, 7.120,79 грн витрат на професійну правничу допомогу. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2024 рішення Господарського суду міста Києва № 910/12414/23 від 21.11.2023 залишено без змін. Між ТОВ «Гамматекс ЛТД» та ТОВ «ФК «Стармій» було укладено договір факторингу № 13-01/26 від 13.01.2026, відповідно до якого позивач набув права вимоги в обсязі та на умовах, визначених цим договором. У зв`язку з цим, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою від 13.01.2026 про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні № 77931546, відкритому на підставі наказу суду № 910/12414/23 від 04.04.2026. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/12414/23 замінено сторону виконавчого провадження № 77931546 з ТОВ «Гамматекс ЛТД» на його правонаступника ТОВ «ФК «Стармій». Відповідач виконав вищезазначене рішення лише 05.02.2026, що підтверджується платіжною інструкцією № 2071 від 05.02.2026. Оскільки основний борг було сплачено відповідачем 05.02.2026, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму основного боргу за договором. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 1.742.711,98 грн, з яких 1.309.845,40 грн інфляційних втрат за період з червня 2023 року по січень 2026 року та 432.866,58 грн 3% річних за період з 13.07.2023 по 04.02.2026.
30.03.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2026 відкрито провадження у справі № 910/3318/26 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Даною ухвалою відповідачу встановлено строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.
У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 31.03.2026 було надіслано відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 31.03.2026 о 18:24 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 16.04.2026 включно.
15.04.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що відповідачем подано позов до Господарського суду міста Києва про визнання договору факторингу № 13-01/26 від 13.01.2026, укладеного між ТОВ «Гамматекст ЛТД» та ТОВ «ФК «Стармій», спір за яким ще не вирішено. Також зазначає, що ним подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/12414/23 про заміну стягувача у виконавчому провадженні. Зазначає, що відповідно до умов договору факторингу позивач передав кошти в сумі 6.800.000,00 грн, а клієнт відступив права грошової вимоги за рішеннями судів № 910/12414/23 та № 910/12415/23, які отримано позивачем в загальному розмірі 11.775.783,35 грн. Отже, фактично позивачем отримана винагорода в розмірі 4.975.783,35 грн, майнові права та інтереси позивача не порушені, позивачем не понесено жодних матеріальних втрат (збитків) від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та неналежного виконання зобов`язання боржником.
23.04.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №с 910/3318/26 до розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/1198/26 за позовом Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стармій» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамматекс ЛТД» про визнання недійсним договору факторингу № 13-01/26 від 13.01.2026.
28.04.2026 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 12.05.2026.
06.05.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/1198/26.
12.05.2026 у підготовчому засіданні судом постановлено протокольну ухвалу відповідно до ст. 227 Господарського процесуального кодексу України про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення суду, який розглядає іншу справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Дані обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи та не можуть бути встановлені господарським судом самостійно.
Враховуючи матеріали справи, мотиви клопотання відповідача та положення ст.ст. 73-77 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав та доцільності для його задоволення, з огляду на те, що зупинення провадження до вирішення справи № 910/1198/26 не є обставиною, яка свідчить про неможливість розгляду даної справи, а наявність справи про визнання договору недійсним сама по собі не є безумовною підставою для зупинення справи про стягнення коштів. У випадку визнання недійсним договору факторингу № 13-01/26 від 13.01.2026 рішення у даній справі може бути переглянуте за нововиявленими обставинами.
12.05.2026 у підготовчому засіданні судом постановлено протокольну ухвалу відповідно до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України про закриття підготовчого провадження у справі № 910/9058/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.06.2026.
Позивач у судовому засіданні 09.06.2026 позовні вимоги підтримав повністю.
Відповідач у судовому засіданні 09.06.2026 проти позовних вимог заперечував повністю.
У судовому засіданні 09.06.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,- 
ВСТАНОВИВ:

20.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гамматекс ЛТД» (постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (покупець, відповідач) було укладено договір поставки товару № 53-121-01-21-10998 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і сплатити наступний товар (предмет закупівлі зазначається відповідно до специфікації на закупівлю): 
1. УКТЗЕД 5209000000, тканина для пошиву спецодягу синя, 9000 п.м., сума з ПДВ 1.576.800,00 грн;
2. УКТЗЕД 5209000000, тканина для пошиву спецодягу зелена, 13000 п.м., сума з ПДВ 2.277.600.00 грн;
3. УКТЗЕД 5209000000, тканина для пошиву спецодягу помаранчева, 3500 п.м., сума з ПДВ 613.200,00 грн;
4. УКТЗЕД 5513000000, тканина для пошиву спецодягу бежева, 4500 п.м., сума з ПДВ 572.400,00 грн;
5. УКТЗЕД 52082090000, тканина рушникова вибілена, 6100 п.м., сума з ПДВ 219.600,00 грн;
6. УКТЗЕД 5513000000, тканина сорочкова, 1060 п.м., сума з ПДВ 142.464,00 грн;
7. УКТЗЕД 5515119000, тканина підкладкова, 50 п.м., сума з ПДВ 7.860,00 грн;
8. УКТЗЕД 5209320000, тканина Вільвет, 20 п.м., сума з ПДВ 7.440,00 грн;
9. УКТЗЕД 5513000000, тканина типу «Сісу», 200 п.м., сума з ПДВ 20.400,00 грн;
10. УКТЗЕД 5208329690, тканина Бязь темна, 240 п.м., сума з ПДВ 17.280,00 грн;
11. УКТЗЕД 6217100000, емблема «Енергоатом», 3000 шт., сума з ПДВ 165.600,00 грн.
Загальна сума коштів з ПДВ: 5.620.644,00 грн.
Спір виник у зв`язку із простроченням відповідачем виконання зобов`язання за договором щодо своєчасної та повної оплати поставленого товару, що встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі № 910/12414/23, яке набрало законної сили, тому позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1.742.711,98 грн, з яких 1.309.845,40 грн інфляційних втрат за період з червня 2023 року по січень 2026 року та 432.866,58 грн 3% річних за період з 13.07.2023 по 04.02.2026, тобто за періоди прострочення, що не охоплюються зазначеним рішенням суду. 
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Правові відносини між сторонами виникли за договором поставки товару № 53-121-01-21-10998 від 20.12.2021.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі № 910/12414/23, залишеним без змін постановою суду Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2024, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамматекс ЛТД» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки товару № 53-121-01-21-10998 від 20.12.2021 задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамматекс ЛТД» 5.620.644,00 грн основного боргу, 1.552.632,78 грн інфляційних втрат, 233.757,19 грн 3% річних, 111.105,51 грн витрат по сплаті судового збору, 7.120,79 грн витрат на професійну правничу допомогу; в іншій частині позову відмовлено.
У справі № 910/12414/23 позивачем було пред`явлено вимоги про стягнення з відповідача 1.552.632,78 грн інфляційних втрат (нарахованих на суму боргу 5.620.644,00 грн за період з березня 2022 року по травень (включно) 2023 року) та 235.143,10 грн - 3% річних (нарахованих на суму боргу 5.620.644,00 грн за період з 19.02.2022 по 12.07.2023).
04.04.2024 на виконання рішення Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.
Наказ Господарського суду міста Києва № 910/12414/23 від 04.04.2024 був пред`явлений до виконання до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, 30.04.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 77931546; 30.04.2025 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 74403832; 30.04.2025 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.
З матеріалів справи вбачається, що 13.01.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гамматекс ЛТД» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стармій» (Фактор) укладено договір факторингу № 13-01/26 (далі - договір факторингу).
Відповідно до п. 1.1. договору факторингу в порядку та на умовах, визначених цим договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги (далі - право вимоги) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, код ЄДРПОУ 24584661) (далі - Боржник), щодо заборгованості в розмірі 11.775.783,35 грн, яка виникла, зокрема, за рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2023 у справі № 910/12414/23 на суму 7.525.260,27 грн, за яким - 5.620.644,00 грн основного боргу; 1.552.632,78 грн інфляційних втрат; 233.757,19 грн 3% річних; 111.105,51 грн витрат по сплаті судового збору; 7.120,79 грн витрат на професійну правничу допомогу.
ТОВ «Гамматекс ЛТД», код ЄДРПОУ 43713932 набуло право вимоги на підставі договору поставки товару № 53-121-01-21-10998, укладеного 20.12.2021 між ТОВ «Гамматекс ЛТД» та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція».
Згідно з п. 1.2 договору факторингу права грошової вимоги вважаються відступленими фактору вдень підписання цього договору після отримання грошових коштів від фактору. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається.
Згідно з п. 3.1 договору факторингу після переходу прав вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває право на стягнення основної суми боргу, інфляційних втрат, 3% річних, повернення судових витрат та права вимоги, що можуть виникнути в майбутньому.
Відповідно до п. 3.2 договору факторингу фактор зобов`язаний передати в розпорядження Клієнту грошові кошти в розмірі 6.800.000,00 грн без ПДВ шляхом перерахунку на рахунок (вказаний в договорі факторингу) в строк до кінця дня 13.01.2026.
Згідно платіжної інструкції № 4 від 13.01.2025 ТОВ «ФК «Стармій» перераховано на рахунок ТОВ «Гамматекст ЛТД» кошти в сумі 6.800.000,00 грн; в призначенні платежу вказано фінансування на підставі договору факторингу № 13-01/26 від 13.01.2026.
13.01.2026 між клієнтом та фактором складено акт прийому-передачі прав вимоги за договором факторингу № 13-01/26 від 13.01.2026 за яким клієнт передав, а фактор прийняв права вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором. Клієнт та фактор підтвердили, що відступлення права вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акту приймання-передачі, як передбачено договором.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 у справі № 910/12414/23 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стармій» про заміну стягувача у виконавчому провадженні задоволено; здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні ВП № 77931546 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гамматекс ЛТД» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стармій» щодо виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.04.2024 у справі № 910/12414/23.
Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі № 910/9823/17.
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.
Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказану правову позицію викладено у постанові від 03.07.2018 Великої палати Верховного Суду по справі № 917/1345/17.
Отже, оскільки на момент розгляду даної справи набрало законної сили судове рішення у справі № 910/12414/23, яким встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати товару за договором № 53-121-01-21-10998 від 20.12.2021, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 5.620.644,00 грн, а тому дані обставини не підлягають доказуванню в межах даної справи. 
При цьому суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. 
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).
Статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18). 
Виходячи із положень статті 625 Цивільного кодексу України наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.
Отже, наявність судового рішення про стягнення основної заборгованості не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. 
Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 902/330/17).
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц, а також у постанові Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 922/795/19.
Отже, наявність судового рішення не свідчить про припинення зобов`язання, а тому наявність судових рішень про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права отримати передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України суми. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Відтак, у розумінні положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.
З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2026 в рамках примусового виконання рішення суду по справі № 910/12414/23 у виконавчому провадженні № 77931546 Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Стармій» було отримано від органу ДВС оплату у загальному розмірі 7.525.260,27 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2071 від 05.02.2026.
Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення з оплати поставленого товару, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 1.309.845,40 грн інфляційних втрат за період з червня 2023 року по січень 2026 року та 432.866,58 грн 3% річних за період з 13.07.2023 по 04.02.2026.
Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 1.309.845,40 грн інфляційних втрат та 432.866,58 грн 3% річних (за обґрунтованими розрахунками позивача).
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стармій» є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, код ЄДРПОУ 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Стармій» (04176, м. Київ, вул. Електриків, 29-А; код ЄДРПОУ 44142649) 1.309.845 (один мільйон триста дев`ять тисяч вісімсот сорок п`ять) грн 40 коп. інфляційних втрат, 432.866 (чотириста тридцять дві тисячі вісімсот шістдесят шість) грн 58 коп. 3% річних, 20.912 (двадцять тисяч дев`ятсот дванадцять) грн 54 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 30.06.2026.

Суддя	В.В. Сівакова