Справа №760/9752/26
3/760/3290/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року            м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Воронкін О.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП):
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проходить військову службу у військовій частини НОМЕР_2 , мешкаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2026 приблизно о 18:00 на території військового містечка N? НОМЕР_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 головним сержантом 4 стрілецької роти НОМЕР_4 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 старшим сержантом ОСОБА_2 було виявлено старшого лейтенанта ОСОБА_3 з ознаками алкогольного сп?яніння. Після цього старшого лейтенанта  ОСОБА_1  було доставлено до відділу патрульно-постової служби військової частини НОМЕР_5 з метою огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Стан алкогольного сп`яніння підтверджено оглядом на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора «Алконт-М», прилад N? 00224, тест N? 4000 від 03.04.2026 о 17 год 57 хв. 2.10% проміле. Чим вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України, тобто знаходився на території військової частини в нетверезому стані в умовах військового стану.
В судовому засіданні  ОСОБА_1  роз`яснено його права та обов`язки передбачені ст. 10, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.  ОСОБА_1  підтвердив обставини, викладені у протоколі, повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення, щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати. Просив суд розстрочити виконання постанови в частині сплати штрафу у зв`язку із скрутним матеріальними становищем через переведення до іншого підрозділу з іншим місцем дислокації. 
Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали справи адміністративне правопорушення, з`ясувавши обставини справи, з`ясувавши обставини справи, та відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши докази по справі в їх сукупності, вважає, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження у суді та доведена: протоколом про адміністративне правопорушення № А2424 №7 від 04.04.2026; актом огляду на стан сп`яніння, висновком за результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння; копією військового квитка на ім`я  ОСОБА_1 , рапортом щодо обставин, викладених у протоколі; витягами з наказів та фотокопіями документів. 
Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що дії  ОСОБА_1  за ознаками ч. 3 ст. 172-20 КУпАП кваліфіковані вірно оскільки останній, будучі військовослужбовцем, в умовах особливого періоду воєнного стану, знаходився на території військової частини в нетверезому стані.
При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан: відповідно до протоколу  ОСОБА_1  є військовослужбовцем, групи інвалідності не має, раніше до адміністративної відповідальності притягувався. 
В якості обставини, що згідно зі ст. 34 КУпАП, пом`якшують відповідальність, суд визнає та щире каяття. Обставин, що згідно зі ст. 35 КУпАП, обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд не вбачає.
На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану, враховуючи характер вчиненого правопорушення, суд вважає, що  ОСОБА_1  слід призначити стягнення у вигляді мінімального розміру штрафу передбаченого санкцією ч.3 ст.172-20 КУпАП, що, на думку суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також, запобіганню вчинення нових правопорушень. Підстав для призначення стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, суд не вбачає.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Щодо заяви  ОСОБА_1  про розстрочку виконання сплати штрафу суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Положеннями ч. 1 ст. 307 КУпАП визначено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно з ч. 2 ст. 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Можливість розстрочки сплати штрафу передбачена положеннями ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Згідно з ст. 3 вказаного закону, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі у тому числі постанов судів у справах про адміністративні правопорушення.
Верховним Судом неодноразово зазначалось, що заходи примусу повинні ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства (постанови від 31.01.2023 у справі № 759/6139/22, від 27.10.2022 у справі № 546/526/18, від 30.11.2022 у справі № 379/1657/18).
Суд також звертає увагу, що попри відсутність в Кодексі України про адміністративні правопорушення положень, що безпосередньо регулюють питання розстрочення сплати штрафу, подібну можливість надає засудженим Кримінальний кодекс України.
Так, згідно ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.02.2021 по справі № 263/10894/2020, в ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство.
ЄСПЛ неодноразово вказував на кримінально-правовий характер адміністративних правопорушень.
Ураховуючи наведене, вказана справа про адміністративне правопорушення підпадає під дію кримінального аспекту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, становище правопорушника у справі про адміністративне правопорушення не може бути гіршим, ніж становище засудженого у кримінальній справі, оскільки протилежний підхід призвів би до порушень загальних засад справедливості судочинства та верховенства права.
За таких обставин суд дійшов висновку, що розстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу не суперечить законодавству України і відповідатиме завданням вжиття заходів примусу на засадах справедливості, верховенства права, гуманізації та індивідуалізації.
Вирішуючи заяву про розстрочення виконання постанови, суд з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету стягнення провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року), дане питання слід розглянути за аналогією закону відповідно частини 4 статті 53 КК України, відповідно до якої з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Враховуючи майновий стан та відомості про особу ОСОБА_1  суд приходить до висновку про задоволення заявленого у судовому засіданні розстрочення виконання постанови суду в частині сплати штрафу на десять місяців рівними частинами, що є достатнім для виконання судового рішення.
Керуючись ст.ст.1, 7, 9, 23, 26, 33-35, 40-1, 172-20, 268, 278, 280-287, 298, 301, 304, 307, 308 КУпАП, ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", суддя, --
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять) грн. 00 коп. «Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Соломян.р-н/21081100, Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783, Номер рахунку (IBAN):UA278999980313090106000026010, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 21081100) Призначення платежу: 101/код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб, РНОКПП або серія та номер паспорта громадянина України; штраф, стягнутий з (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується штраф) на користь держави, за рішенням Солом`янського районного суду міста Києва №…)».
Заяву  ОСОБА_1  про розстрочення виконання даної постанови в частині сплати штрафу – задовольнити.
Розстрочити  ОСОБА_1  виконання даної постанови в частині сплати штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на десять місяців зі сплатою штрафу рівними частинами по 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок щомісяця, починаючи з дня набрання постановою законної сили.
Перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у вигляді штрафу зупинити до закінчення строку відстрочки.
Зобов`язати  ОСОБА_1  повідомляти суд про сплату штрафу, шляхом пред`явлення відповідного документу (квитанції).
Після сплину строку, на який відстрочено виконання постанови, у разі не сплати штрафу особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, постанову звернути до примусового виконання у загальному порядку.
Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд м. Києва.

Суддя            О.А. Воронкін