Крижопільський районний суд Вінницької області 

2/134/393/2026  
Справа № 134/378/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
05 травня 2026 року       Крижопільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого судді Лабая О.В.
при секретарі Трачук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Представник ТОВ "СВЕА ФІНАНС" звернувся до суду з позовом в інтересах позивача до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову покликається на те, що 11.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShot» за № 1890542 (далі - Кредитний договір). Відповідно до умов договору товариство надало кредит в сумі 3500,00 грн. строком на 350 днів, із стандартною процентною ставкою 1 % на день.
Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1890542 від 11.11.2024 в розмірі 17685,00 грн, що складається із 3500,00 грн. – заборгованості за кредитом, 7185,00 грн. заборгованості за процентами, пеня у розмірі -7000,00 грн.
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Надалі на підставі договору факторингу від 30.06.2025 р. № 01.02-18/25, укладеного між ТОВ "СВЕА ФІНАНС" і ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило свої права вимоги, а ТОВ "СВЕА ФІНАНС" набуло право вимоги за первинним договором, у розмірі заборгованості боржника перед ТОВ ««СЕЛФІ КРЕДИТ», визначеними в реєстрі боржників. У тому числі за даним договором факторингу ТОВ "СВЕА ФІНАНС" було відступлено право вимоги за заборгованістю  ОСОБА_1 перед ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за договором № 1890542 від 11.11.2024 року.
Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 11.03.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача. в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, в позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, про що наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотань про відкладення не надходило. Відзиву на позовну заяву не подав.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.
З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не висловив заперечень проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України.
Судом встановлено, що 11.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShot» за № 1890542 (Далі Кредитний договір)
Відповідно до п.1.1. Кредитного договору, Товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України – гривні, а Споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Згідно із п.1.2. Кредитного договору встановлено, що сума кредиту (загальний розмір) складає: 3500,00 гривень. Тип кредиту – кредит.
Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору строку кредиту – 350 днів.
Пунктом 1.4. Кредитного договору встановлено, що періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 25 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором рол споживчий кредит, первісна редакція якого наведена в Додатку № 1 до цього договору.
Відповідно до п.1.5.1 Кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору.
Пунктом 2.1 Кредитного договору кошти кредиту надані Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .
У п.3.1. Кредитного договору вказано, що проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто методом «факт/факт»
Відповідно до п. 4.4. Кредитного договору, споживач зобов`язаний у становлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи, пені та інші платежі передбачені Договором.
Відповідно до п.10 Кредитного договору вбачається, що відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е421.
Згідно до додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShot» № 1890542 від 11.11.2024 ОСОБА_1 зобов`язаний повернути 27.10.2025 року суму кредиту 3500,00 грн., проценти за користування кредитом в сумі 12250 грн. що підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е421.
Факт отримання кредитних коштів у сумі 3500,00 грн підтверджено листом від 01.07.2025 року вих. № 20250701-841 ТОВ «ПЕЙТЕК» відповідно до якого, згідно договору укладеного між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» № 01042024-2 від 01.04.2024 року: здійснено зарахування коштів 11.11.2024 19:54:08 в сумі 3500,00 грн. , номер картки № НОМЕР_1 .
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за Договором № 1890542 від 11.01.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 30.06.2025 року становить 17685,00 грн, що складається із 3500,00 грн. – заборгованості за кредитом, 7185,00 грн. заборгованості за процентами, пеня у розмірі -7000,00 грн.
Позивач умови договору виконав, відповідач кредитні кошти отримав, однак, за умовами кредитного договору кошти не повернув, проценти не сплатив.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.
Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що Кредитний договір № 1890542 від 11.11.2024, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Таким чином відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір, тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
30.06.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу №01.02-18/25, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передав ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ».
Відповідно до п.3.1.3. Договору, право вимоги переходить до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» після підписання Сторонами цього Договору, з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників за формою Додатку 5 Договору, та оплати Фактором суми Фінансування у строки, передбачені пунктом 4.2 Договором, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей за Кредитними договорами.
Згідно із Актом приймання-передачі Документації за Договором Факторингу, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передало, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» прийняло Реєстр Боржників за договором Факторингу № №01.02-18/25 від 30.06.2025.
Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до договору Факторингу, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 17685,00 гривень, з них: 3500,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 7185 гривень заборгованість по відсотках, 7000,00 гривень сума штрафних санкцій.
Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання».
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
За змістом ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст. 530 ЦК України).
Відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованості за Кредитним договором № 1890542 від 11.11.2024 року, в частині позовних вимог заборгованості за тілом кредиту – 3500,00 грн. та 7185 гривень заборгованість по відсотках.
Щодо частини позовної вимоги про стягнення пені за Кредитним договором в сумі 7000,00 грн, суд зазначає наступне:
Пунктом 6.4 Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем заповзань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 525,00 гривень на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 105,00 гривень починаючи з 5 дня за кожен день невиконання та /або неналежного виконання.
З ст.549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно із ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідник положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З огляду на вищевказане, стягнення заборгованості за пенею, що становить 5000,00 грн. не підлягає задоволенню.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 1890542 від 11.11.2024 року у розмірі 10685,00 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 3500,00 грн. та 7185 гривень заборгованість по відсотках.
Разом з тим, при зверненні до суду з даним позовом позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» сплатило судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2662 гривень 40 копійок.
Відповідно до п.6 ч.1ст.264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
З врахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1624,07 грн.
Керуючись ст. ст.247, 258,263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ "СВЕА ФІНАНС" (м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 37616221) заборгованість за договором № 1890542 від 11.11.2024 року в розмірі 10685,00 (десять тисяч шістсот вісімдесят п`ять ) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ТОВ "СВЕА ФІНАНС" (м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 37616221): 1624 (одна тисяча шістсот двадцять чотири) гривні 07 копійок сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне ім`я сторін:
Позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" (м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 37616221);
Відповідач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя