Єдиний унікальний номер: 379/1969/25 
Провадження № 2/379/112/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ) 
27 травня 2026 року	м.Тараща	

Таращанський районний суд Київської області 
в складі:
головуючого судді Невгада О.В.,
з участю секретаря судового засідання Бакал О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 в м. Тараща, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
У С Т А Н О В И В:
Позивач акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитними договорами в розмірі 242331,79 грн. та понесені судові витрати.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.12.2023 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем було підписано заяву - анкету № 002/23893119-SP щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 50 000,00 гривень строком користування до 22.12.2025 року. 
Відповідач є власником поточного рахунку у гривні, який відкритий відповідно до заяви – анкети № 002/23893119-SP щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», з номером кредитного договору № 002/23893119-SP від 23.12.2023. 
В подальшому відповідач перестала виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестала сплачувати заборгованість по кредиту та процентах.
Як наслідок, станом на 08.10.2025 заборгованість за заявою - договором № 002/23893119-SP від 23.12.2023, становить 117 637,27 грн., зокрема: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 50 000,00 грн.; заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) - 67 637,27 грн.
23.12.2023 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем було укладено заяву – договір № 002/23893407-CK_SB на укладання договору про комплексне банківське обслуговування, за умовами якої позичальнику було надано кредит у розмірі 50 000,00 гривень строком користування до 22.12.2025 року. 
В подальшому відповідач перестала виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме перестала сплачувати заборгованість по кредиту, процентах.
Як наслідок, станом на 08.10.2025 заборгованість за кредитним договором № 002/23893407-CK_SB від 23.12.2023, становить 97 410,32 грн., зокрема: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 50 000,00 грн.; заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) - 47 410,32 грн.
На основі заяви щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної кратки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено угоди про надання кредиту «Проста розстрочка». Зокрема, було укладено наступні договори:
- угода про надання кредиту «Проста розстрочка» №32617 від 28.01.2024, відповідно до умов якої позичальнику надано грошові кошти в розмірі 8620,21 грн. (п.2.2 угоди). Пільгова процентна ставка - 0.0001% річних від суми кредиту, що застосовується в період строку кредиту, зазначеного в п.2.4 угоди; Звичайна процентна ставка - 0,32% в день (116,8% процентів річних) від суми простроченого кредиту, що застосовується в період прострочення, нараховується як плата за кредит.
- угода про надання кредиту «Проста розстрочка» №32618 від 28.01.2024 за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 5 554,77 гривень строком користування до 28.01.2025 року. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від умов користування кредитом та становить: пільгова процентна ставка - 0.0001% річних від суми кредиту, що застосовується в період строку кредиту, зазначеного в п.2.4 угоди; звичайна процентна ставка - 0,32% в день (116,8% процентів річних) від суми простроченого кредиту, що застосовується в період прострочення та нараховується як плата за кредит.
- угода про надання кредиту «Проста розстрочка» №32619 від 28.01.2024 за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 2920,74 гривень строком користування до 28.01.2025 року. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від умов користування кредитом та становить: пільгова процентна ставка - 0.0001% річних від суми кредиту, що застосовується в період строку кредиту, зазначеного в п.2.4 угоди; звичайна процентна ставка - 0,32% в день (116,8% процентів річних) від суми простроченого кредиту, що застосовується в період прострочення та нараховується як плата за кредит.
Проте, відповідач порушила умови угод про надання кредитів «Проста розстрочка», кредитні кошти у встановлені угодами строки не повернула, у зв`язку з чим, за даними договорами виникла прострочена заборгованість, за тілом кредиту, яка станом на 08.10.2025 становить:
- за угодою про надання кредиту «Проста розстрочка» №32617 від 28.01.2024- 7901,21 грн.;
- за угодою про надання кредиту «Проста розстрочка» №32618 від 28.01.2024-5091,77 грн.;
- за угодою про надання кредиту «Проста розстрочка» №32619 від 28.01.2024- 2 663,10 грн.
Крім того, 28.01.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем було укладено заяву – договір:
- на оформлення розстрочки №24474275 від 28.01.2024 року, за умовами якої відповідачу було надано кредит (транш) у розмірі 7 000,00 гривень строком користування до 28.01.2025 року. Строк дії розстрочки - 28 січня 2025 року, процентна ставка (фіксована) - 0.0001 % на рік. Комісія за надання фінансового інструменту - 3.30 % від суми розстрочки.
- на оформлення розстрочки №24474278 від 28.01.2024 року, за умовами якої відповідачу було надано кредит (транш) у розмірі 2 000,00 гривень строком користування до 28.01.2025 року. Строк дії розстрочки - 28 січня 2025 року, процентна ставка (фіксована) - 0.0001 % на рік. Комісія за надання фінансового інструменту - 3.30 % від суми розстрочки.
- на оформлення розстрочки №24474280 від 28.01.2024 року, за умовами якої відповідачу було надано кредит (транш) у розмірі 1 000,00 гривень строком користування до 28.07.2024 року. Строк дії розстрочки - 28 липня 2025 року, процентна ставка (фіксована) - 0.0001 % на рік. Комісія за надання фінансового інструменту - 3.30 % від суми розстрочки.
Проте, відповідач порушила умови заяву – договору на оформлення розстрочки, кредитні кошти у встановлені угодами строки не повернула, у зв`язку з чим, за даними договорами виникла прострочена заборгованість, за тілом кредиту, яка станом на 08.10.2025 становить:
- за кредитним договором №24474275 від 28.01.2024 року становить 8 330,50 грн.;
- за кредитним договором №24474278 від 28.01.2024 року становить 2418,32 грн.;
- за кредитним договором №24474280 від 28.01.2024 року становить 879,30 грн.
З урахуванням викладеного, позивач вважає, що вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2025 року головуючим суддею визначено Невгада О.В.
Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 20 січня 2026 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів.
17 лютого 2026 року ухвалою Таращанського районного суду Київської області підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою заявлено вимогу про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечують щодо винесення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 в судові засідання не з`явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належно та завчасно, шляхом надіслання судової повістки, причини неявки суду не повідомила, клопотань, відзив на позовну заяву не надала.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Враховуючи позицію позивача, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Згідно ч.8 ст.178ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 23.12.2023 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було підписано заяву - анкету № 002/23893119-SP щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту sportbank за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 50 000,00 гривень строком користування до 22.12.2025 року.
23.12.2023 відповідно до заяви - анкети № 002/23893119-SP щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» відповідачу було відкрито поточний рахунок у гривні та було на було надано послугу кредитування рахунку та надані кредитні кошти в сумі 50 000,00 гривень строком користування 22.12.2025 року.
Позичальник належно не виконувала зобов`язання, тому станом на 14.01.2025 р. утворилась заборгованості за договором на загальну суму 117637,27 грн., з яких: 50 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 67637,27 грн. заборгованість по відсоткам, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору № 002/23893119-SP від 23.12.2023.
28.01.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем укладено угоду про надання кредиту «Проста розстрочка» №32618 за якою остання отримала строковий кредит у розмірі 5554,77 грн. на строк 12 місяців, з кінцевим терміном повернення 28.01.2025.
Згідно п. 2.3. процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від умов користування кредитом та становить: пільгова процентна ставка - 0.0001% річних від суми кредиту, що застосовується в період строку кредиту, зазначеного в п.2.4 угоди; звичайна процентна ставка - 0,32% в день (116,8% процентів річних) від суми простроченого кредиту, що застосовується в період прострочення та нараховується як плата за кредит.
Кредитні кошти надаються банком у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок клієнта НОМЕР_1 протягом 2-х робочих днів з моменту укладення цієї угоди (п.3.1. угоди).
Відповідач належно не виконувала зобов`язання, тому станом на 08.10.2025 р. утворилась заборгованості за договором на загальну суму 5091,77 грн. – заборгованість по тілу кредиту.
28.01.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем укладено угоду про надання кредиту «Проста розстрочка» №32617 за якою остання отримала строковий кредит у розмірі 8620,21 грн. на строк 12 місяців, з кінцевим терміном повернення 28.01.2025.
Згідно умов, передбачених кредитним договором про надання кредиту «Проста розстрочка», клієнт зобов`язується використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору про надання кредиту «Проста розстрочка» та повернути банку кредит у терміни, встановлені кредитним договором про надання кредиту «Кредит готівкою». 
Сума кредиту (загальний розмір кредиту) 8 620,21 грн. (п.2.2).
Згідно п. 2.3. процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від умов користування кредитом та становить: пільгова процентна ставка - 0.0001% річних від суми кредиту, що застосовується в період строку кредиту, зазначеного в п.2.4 угоди; звичайна процентна ставка - 0,32% в день (116,8% процентів річних) від суми простроченого кредиту, що застосовується в період прострочення.
Згідно п. 3.1. кредитного договору, кошти кредиту надаються банком у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Клієнта НОМЕР_1 протягом 2-х робочих днів з моменту укладення цієї угоди.
Відповідач належно не виконувала зобов`язання, тому станом на 08.10.2025 р. утворилась заборгованості за договором на загальну суму 7901,21 грн. – заборгованість по тілу кредиту.
28.01.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем укладено угоду про надання кредиту «Проста розстрочка» №32619 за якою остання отримала строковий кредит у розмірі 2920,74 грн. на строк 12 місяців, з кінцевим терміном повернення 28.01.2025.
Згідно п. 2.3. процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від умов користування кредитом та становить: пільгова процентна ставка - 0.0001% річних від суми кредиту, що застосовується в період строку кредиту, зазначеного в п.2.4 угоди; звичайна процентна ставка - 0,32% в день (116,8% процентів річних) від суми простроченого кредиту, що застосовується в період прострочення.
Згідно п. 3.1. Кредитного договору, кошти кредиту надаються банком у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок клієнта НОМЕР_1 протягом 2-х робочих днів з моменту укладення цієї угоди.
Відповідач належно не виконувала зобов`язання, тому станом на 08.10.2025 р. утворилась заборгованості за договором на загальну суму 2663,10 грн. – заборгованість по тілу кредиту.
28.01.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем було укладено заяву – договір на оформлення розстрочки №24474280 від 28.01.2024 року, за умовами якої відповідачу було надано кредит (транш) у розмірі 1 000,00 гривень строком користування до 28.07.2024 року.
Вид послуги - розстрочка платежу
Тип послуги - невідновлювана кредитна лінія.
Мета розстрочки - здійснення платежу або придбання товару.
Сума розстрочки - 1 000,00 грн.
Суму розстрочки було зараховано на поточний рахунок відповідача НОМЕР_2 який відкритий до заяви №24474280 від 28.01.2024.
Строк дії розстрочки - 28 липня 2025 року. Процентна ставка (фіксована) - 0.0001 % на рік. Комісія за надання фінансового інструменту - 3.30 % від суми розстрочки.
Відповідач належно не виконувала зобов`язання, тому станом на 08.10.2025 р. утворилась заборгованості за договором на загальну суму 879,30 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту - 714,30 грн.; заборгованість по комісії - 165,00 грн.
28.01.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем було укладено заяву – договір на оформлення розстрочки №24474278 від 28.01.2024 року, за умовами якої відповідачу було надано кредит (транш) у розмірі 2 000,00 гривень строком користування до 28.01.2025 року. 
Вид послуги - розстрочка платежу.
Тип послуги - невідновлювана кредитна лінія.
Мета розстрочки - здійснення платежу або придбання товару.
Сума розстрочки - 2 000,00 грн.
Строк дії розстрочки - 28 січня 2025 року. Процентна ставка (фіксована) - 0.0001 % на рік. Комісія за надання фінансового інструменту - 3.30 % від суми розстрочки. 
Суму розстрочки було зараховано на поточний рахунок відповідача НОМЕР_3 який відкритий до заяви № 24474278 від 28.01.2024.
Відповідач належно не виконувала зобов`язання, тому станом на 08.10.2025 р. утворилась заборгованості за договором на загальну суму 2418,32 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту 1 692,32 грн.; заборгованість по комісії 726,00 грн. 
28.01.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем було укладено заяву – договір на оформлення розстрочки №24474275 від 28.01.2024року, за умовами якої відповідачу було надано кредит (транш) у розмірі 7 000,00 гривень строком користування до 28.01.2025 року.
Вид послуги - розстрочка платежу.
Тип послуги - невідновлювана кредитна лінія.
Мета розстрочки - здійснення платежу або придбання товару.
Сума розстрочки - 7 000,00 грн. 
Суму розстрочки було зараховано на поточний рахунок відповідача НОМЕР_4 який відкритий до заяви № 24474275 від 28.01.2024.
Строк дії розстрочки - 28 січня 2025 року Процентна ставка (фіксована) - 0.0001 % на рік. Комісія за надання фінансового інструменту - 3.30 % від суми розстрочки.
Відповідач належно не виконувала зобов`язання, тому станом на 08.10.2025 р. утворилась заборгованість за договором на загальну суму 8330,50 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту 5 789,50 грн. заборгованість по комісії 2541,00 грн.
Факт користування вищевказаними кредитними коштами підтверджується копіями виписок з особового рахунку відповідача в АТ «ТАСКОМБАНК».
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України)
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У вказаних договорах визначені умови кредитування, про що вказано вище, де, серед іншого, обумовлений і розмір відсотків, які нараховуються на кредит, з чим відповідач погодилася, підписавши їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Банк направляв позичальнику повідомлення-вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості. Відповіді на зазначену вимогу не надходило, порушення умов угоди позичальником не усунуті. 
Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за кредитними договорами. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредитів відповідач суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданими їй позикодавцем кредитними коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості, не заперечила щодо складових суми заборгованостей, порядку та обгрунтованості їх нарахування.
Оскільки ОСОБА_1 не виконала умови кредитних договорів та не сплатила заборгованість у добровільному порядку, суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь позивача заборгованість за договором:
- № 002/23893119-SP від 23.12.2023 у розмірі 117637,27 грн.;
- за угодою про надання кредиту «Проста розстрочка» №32617 від 28.01.2024 у розмірі 7901,21 грн.;
- за угодою про надання кредиту «Проста розстрочка» №32618 від 28.01.2024 у розмірі 5091,77 грн.;
- за угодою про надання кредиту «Проста розстрочка» №32619 від 28.01.2024 у розмірі 2663,10 грн.;
- за кредитним договором №24474275 від 28.01.2024 року у розмірі 8 330,50 грн.;
- за кредитним договором №24474278 від 28.01.2024 року у розмірі 2418,32 грн.;
- за кредитним договором №24474280 від 28.01.2024 року становить 879,30 грн.
Разом з тим, щодо вимог про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб 002/23893407-CK_SB від 23.12.2023, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до вимог ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.
Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні.
Відповідно до роз`яснень, що надані в п.23,27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей про належність і допустимість доказів. Виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Позивач у позовній заяві зазначає, що між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 002/23893407-CK_SB від 23.12.2023 року за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 50 000,00 гривень строком користування до 22.12.2025 року.
При цьому, позивачем не надано суду саме кредитного договору № 002/23893407-CK_SB від 23.12.2023 року, на який йде посилання у позовній заяві та долученому до позовної заяви розрахунку заборгованості. При цьому за відсутності самого кредитного договору в матеріалах справи неможливо визначити не лише порядок нарахування відсотків, комісій і штрафних санкцій, а й істотні умови Договору стосовно строку, ціни, платності, порядку повернення, цільового призначення коштів тощо.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Судом встановлено, що 23.12.2023 між позивачем та відповідачем було укладено Заяву – договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування б/н, який є заявою про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та ін. послуг в межах проекту «Izibank».
У заяві-договору від 23.12.2023, наданій позивачем в копії, відповідач проставив свій підпис, яким підтверджує, що приймає (акцептує) умови Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена разом з додатками, тарифами, паспортом споживчого кредиту тощо на сайті банку. 
Проте, до матеріалів справи долучено неповну копію типової форми Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, без підпису відповідача на ньому про ознайомлення саме із цією редакцією Публічної пропозиції.
Також до позовної заяви долучено тарифи без підпису відповідача на них про ознайомлення саме із цією редакцією тарифів та умов обслуговування.
В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитування, відсутність у заяві-договору відомостей щодо домовленості сторін про сплату процентів, надана банком Публічна пропозиція та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, у якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України).
Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 4ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2ст. 13 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3ст. 13 ЦПК України).
Суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини.
У позовній заяві АТ «ТАСКОМБАНК» просив розглянути справу у його відсутність, доказів на підтвердження позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором № 002/23893407-CK_SB від 23.12.2023 не надав, тобто, скористався своїми правами, передбаченим ЦПК України, на власний розсуд.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» в частині стягнення 97410,32 грн. заборгованості за договором № 002/23893407-CK_SB від 23.12.2023 не підлягають задоволенню.
Враховуючи вищезазначене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений, своєчасний розгляд та вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов переконливого висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими і достатніми доказами обставини, на які він посилається, отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 002/23893407-CK_SB від 23.12.2023.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитними договорами в розмірі 144921 (сто сорок чотири тисячі дев`ятсот двадцять одна) гривня 47 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судовий збір у розмірі (одна тисяча сімсот тридцять вісім) гривень 94 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана ним протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:
Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», код ЄДРПОУ 09806443, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено та підписано 05 червня 2026 року.

Суддя        О.В. Невгад