Справа № 353/199/26
Провадження № 2-а/353/1/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року	м.Тлумач	

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого - судді Мотрук Л.І., 
з участю секретаря судового засідання Стельмах В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду в м. Тлумач у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови № 376 від 23.02.2026 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник – адвокат Розумович Р.І.,звернувся в суд з адміністративним позовом до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови № 376 від 23.02.2026 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Свої вимоги обґрунтував тим, що 16.02.2026 року солдатом ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відносно нього, без участі захисника-адвоката, складено протокол № 313 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Однак, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи. Статус «солдата» (рядового) не належить до посадових осіб, уповноважених самостійно складати протоколи про адміністративні правопорушення в системі ТЦК та СП, якщо таке право не надано йому наказом керівника. Складення протоколу про адміністративне правопорушення неповноваженою особою є самостійною і достатньою підставою для скасування постанови, прийнятої на його підставі, оскільки такий протокол не може вважатися належним доказом у справі. 23.02.2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковник ОСОБА_2 виніс постанову № 376 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп. Дану постанову винесено за відсутності ОСОБА_1 - особи, яку притягають до відповідальності. Відомостей про його належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, а також про його відмову від участі, матеріали справи не містять. Він є особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи (довічно), діагноз - F70.00 (легка розумова відсталість), що унеможливлює усвідомлення протиправності поведінки та передбачення її наслідків, у його діях відсутня суб?єктивна сторона правопорушення - вина. Важає постанову № 376 від 23.02.2026 року незаконною та безпідставною, оскільки винесена: з грубим порушенням права особи з ментальними порушеннями на захист; на підставі протоколу, складеного неповноваженою особою; без участі особи, яку притягають до відповідальності, та без доказів її належного повідомлення; за відсутності події та складу адміністративного правопорушення у діях позивача. Просив скасувати постанову № 376 від 23.02.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Позивач  ОСОБА_1 та його представник – адвока Розумович Р.І.у судове засідання не з`явилися, однак у позовній заяві пердставник просив розгляд справи провести без їхньої участі.
Представник відповідачів, ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явився. 19.03.2026 року на адресу суду подав відзив на адміністративний позов про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому зазначив, що із позовними вимогами не погоджуються, вважають їх необґрунтованим та безпідставним, а доводи, наведені в позовній заяви надуманими та такими, що не можуть слугувати підставою для висновку про протиправність винесеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 постанови про накладання адміністративного стягнення. Зазначив, що згідно наявних облікових даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_1 , користується правом на відстрочку від призову на військову службу по мобілізації. 17.12.2025 року останньому згенеровано повістку № 5952817 про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 14 год 00 хв 30.12.2025 року для уточнення даних та оператором поштового зв`язку АТ «Укрпошта» надіслана ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням із описом вкладення та повідомленням про вручення, яка повернулася відправнику 27.12.2025 року, у зв`язку із відсутністю одержувача за вказаною у листі адресою, що відповідно до абз. 3-4 пп. 2 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року «Питання проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» є належним оповіщенням. ОСОБА_1 на вказану у повістці дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибув, про поважні причини неявки не повідомляв. 16.02.2026 року ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 працівниками поліції, у зв`язку із неявкою до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці № 5952817 та посадовою особою було складено щодо останнього протокол про адміністративне правопорушення № 313 від 16.02.2026 року. ОСОБА_1 було доведено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та доведено відомості про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме о 10 год 00 хв 23.02.2026 року в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет № 11, про що останній проставив свій підпис у протоколі № 313. Ознайомившись із змістом протокол про адміністративне правопорушення пояснень та зауважень до протоколу не заявляв, отримав другий примірник протоколу на руки, про що також проставив свій підпис, та подав заяву про не оспорювання вчиненого адміністративного правопорушення та розгляду справи про адміністративне правопорушення без його участі. Таким чином, ОСОБА_1 оповіщений належно, відповідно до вимог пп. 2 п. 41 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період». За наведених умов, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. За результатами розгляду справи та у зв`язку із встановленими обставинами тимчасово виконуючим обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 23.02.2026 року винесено № 376 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 8500 грн 00 коп у разі сплати позивачем протягом 10-ти днів з моменту одержання постанови та надіслана того ж дня рекомендованим поштовим відправлення позивачу. ОСОБА_1 не заявляв клопотання про залучення захисника-адвоката, ні під час адміністративного затримання, ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення. Щодо доводів про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено неуповноваженою на те особою, то вказав, що солдат ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є уповноваженою посадовою особою щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 278 від 01.02.2025 року. Щодо твердження позивача, про те, що він, у зв`язку із наявністю діагнозу F70.00, не усвідомлював значення своїх протиправних дій та їх наслідків, у зв`язку з чим відсутня суб`єктивна сторона правопорушення – вина, то зазначив, що процес встановлення неосудності ґрунтується на основі призначення судово-психіатричної експертизи та визнання особи неосудною, що здійснюється виключно судом. Однак, станом на момент розгляду справи судово-медична експертиза не проводилася, а позивач жодного документу, який би підтверджував наявність психічного розладу на момент вчинення правопорушення не надав. Враховуючи вищенаведене просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с. 15-20).
09.03.2026 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII.
Відповідно до ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені у відповідності до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та м. Севастополя (ч. 7 ст. 1 Закону №2232-XII).
Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Судом встановлено, що у матеріалах справи міститься копія повістки № 5952817 від 17.12.2025 року на ім`я  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 14 год 00 хв 30.12.2025 року для уточнення даних (а.с. 27). Вказана повістка була надіслана  ОСОБА_1 поштовим зв`язком та згідно даних відстеження поштового відправлення №R067058376822 повертається як не вручена з причин відсутності адресата за вказаною адресою 27.12.2025 року (а.с. 27, на звороті, 29, на звороті).
Із наявних облікових даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відома адреса АДРЕСА_1 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_1 , користується правом на відстрочку від призову на військову службу по мобілізації (а.с. 29).
Згідно п. 10 витягу із наказу № 278 від 01.02.2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено, що усі військовослужбовці, державні службовці та працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 та відділи ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язані виявляти адміністративні правопорушення; складати протоколи про адміністративні правопорушення та формувати матеріали щодо факту вчинення адміністративного правопорушення у випадках, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається (а.с. 23).
Таким чином, солдат ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є уповноваженою посадовою особою щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення, згідно вищевказаного наказу.
Відповідно до копії протоколу про адміністративне правопорушення № 313 від 16.02.2026 року, який складений солдатом ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 16.02.2026 року доставлений працівниками поліції, у зв`язку з виявленням порушення правил військового обліку. Під час перевірки облікових даних було встановлено, що щодо ОСОБА_1 подано звернення Е4742262 від 14.02.2026 року на підставі ч. 1 ст. 259 КУпАП до ВП №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області щодо його доставлення до ТЦК та СП для складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку із неявкою ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці № 5952817 від 17.12.2025 року про його виклик на 30.12.2025 року о 14 год 00 хв з метою уточнення облікових даних. Проте ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 30.12.2025 року не прибув, про наявність поважних причин неприбуття протягом 3 днів не повідомив, порушивши вимоги абз. 2. ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 25, на звороті-26). Даний протокол складений у присутності ОСОБА_1 . Останньому роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи 23.02.2026 року о 10 год 00 хв в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 пояснень та зауважень до протоколу не заявляв, отримав другий примірник протоколу на руки про що проставив свій підпис.
Крім того, ОСОБА_1 16.02.2026 року подав до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву, у якій визнав свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зобов`язався не оспорювати дане порушення та просив розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювати без його участі (а.с. 30).
23.02.2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , винесено постанову № 376 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, де зазначено, що «справа розглядається в порядку ст. 279-9 КУпАП. Під час перевірки облікових даних було встановлено, що щодо ОСОБА_1 подано звернення Е4742262 від 14.02.2026 року на підставі ч. 1 ст. 259 КУпАП до ВП №5 (м.Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області щодо його доставлення до ТЦК та СП для складання протоколу про адміністративне правопорушення у зв`язку із неявкою ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці № 5952817 від 17.12.2025 року про його виклик на 30.12.2025 року о 14 год 00 хв з метою уточнення облікових даних. Проте ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 30.12.2025 року не прибув, про наявність поважних причин неприбуття протягом 3 днів не повідомив. ОСОБА_1 надіслано рекомендованого листа за трек-номером Укрпошти R067058376822. Згідно вказаного трек-номера громадянину ОСОБА_1 лист прийшов за адресою 27.12.2025 року, а прибути згідно повістки № 5952817 від мав 17.12.2025 року на 30.12.2025 року о 14 год 00 хв. За наведеним умов ОСОБА_1 був належно оповіщений. Згідно вимог ч. 7 ст. 38 КУпАП строки притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися, так як 3-х місячний термін з моменту виявлення (14.02.2026 року) адміністративного правопорушення не пройшов. Вчинене ОСОБА_1 правопорушення відбулося в періоду дії особливого період згідно Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року. Враховуючи вище викладене ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП», та накладено на позивача штраф у сумі 17000 грн 00 коп, що стверджується копією даної постанови (а.с. 30, на звороті-31). 
Згідно копії виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААБ № 395505 від 27.01.2020 року, ОСОБА_1 являється особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи, довічно, що також стверджується посвіченням серії ДДА № 271095 (а.с. 3, 26, на звороті).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, в особі керівників, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 210-1 КУпАП.
За змістом ст. 245 КУпАП завданням в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписами ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Згідно зі ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів тощо.
Згідно зі ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: 
- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; 
- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП може здійснюватися шляхом особистого вручення військовозобов`язаному повістки або шляхом її направлення засобами поштового зв`язку.
Згідно з п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 року № 1071), рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
З аналізу наведеної вище правої норми вбачається, що відповідно вимог Правил №270 працівники оператора поштового зв`язку Укрпошта зобов`язані вручити повістку особисто, у разі відсутності такої особи повістка повертається відправнику.
Згідно вимог пп. 2 п. 41 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Таким чином, ОСОБА_1 оповіщений належно, відповідно до вимог пп. 2 п. 41 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період». 
Щодо доводів позивача про те, що він був позбавлений можливості скористатися правами, передбаченими частиною 1 статті 268 КУпАП, то зазначене не підтверджується жодними доказами. 
Таким чином, наведені вище обставини підтверджують факт невиконання обов`язку, визначеного у ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності.
При цьому, наявність такої обставини як перебування на військовому обліку не є обставиною, що дає право призовниками, військовозобов`язаними, резервістами в особливий період порушувати правила військового обліку.
Суд звертає увагу на те, п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З огляду на наведене правове регулювання та встановлені у ході розгляду справи фактичні обставини суд вважає, що оспорювана постанова № 376 від 23.02.2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідає вимогам закону, а отже підстав для визнання її протиправною та скасування немає.
Крім того суд враховує, що відповідно до матеріалів адміністративної справи відповідачем були роз`яснені позивачу його права та обов`язки згідно вимог КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складений в присутності позивача та останньому повідомлено про час та місце розгляду справи. ОСОБА_1 пояснень та зауважень до протоколу не заявляв, отримав другий примірник протоколу на руки про що проставив свій підпис. Останній подав заяву про визнання вини у вчинені адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зобов`язався не оспорювати дане порушення та просив розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювати без його участі. Оскаржувана постанова за справою про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Посилання ОСОБА_1 на те, що у зв`язку із наявністю у нього діагнозу F70.00, він не усвідомлював значення своїх протиправних дій та їх наслідків, а тому відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, суд не бере до уваги та вважає їх такими, що спрямовані для уникнення притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки останнім не надано суду відповідного, належного та допустимого докизу, у даному випадку - рішення суду про визнання його недієздатним.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В силу ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
За приписами ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Виходячи з вищенаведеного, аналізуючи зазначені законодавчі приписи та фактичні обставини даної справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є безпідставними і необгрунтваними та такими, що не підлягають до задоволення. 
На підставі вищевикладеного, відповідно до ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 7, 9, 210-1, 235, 245, 251-252, 283 КУпАП, та керуючись ст. 2, 5, 9, 72, 77, 160, 241-246, 255, 286 КАС України, суд 

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову  ОСОБА_1 до ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови № 376 від 23.02.2026 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП-відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 .
Відповідач: ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
Повний текст судового рішення складено 20 травня 2026 року.

Головуючий	Л. І. МОТРУК