КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №753/21623/24 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1 
Провадження № 11-кп/824/1752/2026 Доповідач: ОСОБА_2 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі: 
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Застосовано до ОСОБА_7 ст.75 КК України та звільнено його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.
Зобов`язано ОСОБА_7 відповідно до ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Арешт накладений ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.08.2024 на транспортний засіб марки «FIAT Doblo» д.н.з. НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_10 - скасовано.
Арешт накладений ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.09.2024 на напівпричіп «Krone» д.н.з. НОМЕР_3 (VIN-код НОМЕР_4 ), який належить ОСОБА_11 - скасовано.
Вирішено питання щодо речових доказів та стягнення процесуальних витрат.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , 16.07.2024 року приблизно о 20 год. 57 хв., керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «FIAT Doblo» д.н.з. НОМЕР_5 , за адресою: м. Київ, Бориспільське шосе 5, в крайній лівій смузі руху, будучи не уважним, не зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, не переконався у безпечності виконання маневру зміни напрямку руху, розпочав зміну напрямку руху з перелаштуванням в третю зліва смугу руху, допустив зіткнення із автомобілем марки «DAF XF105.450» д.н.з. НОМЕР_6 із напівпричепом «Krone» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в третій зліва смузі руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марки «FIAT Doblo» д.н.з. НОМЕР_7 гр. ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та гр. ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 отримали тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта № 042-1536-2024 від 23.10.2024 року встановлено, що аналіз наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідності питань поставлених на вирішення, дозволяє зробити наступні висновки. Під час первинно відомого звернення по медичну допомогу 16.07.2024 о 23 годині 45 хвилин (під час огляду лікарем/лікарями стаціонару), з урахуванням даних, які віддзеркалюють послідуюче звернення по медичну допомогу (у тому числі, проведених інструментальних досліджень), є підстави стверджувати, що у ОСОБА_13 , клінічними лікарями були виявлені такі тілесні ушкодження: а) закрита травма правого передпліччя: перелом ліктьового відростку правої ліктьової кістки (без зміщення уламків); б) закрита травма 1-го пальця правої кисті: лінійний перелом проксимальної половини фаланги 1-го пальця правої кисті ( без зміщення уламків); в) множинні рани (без опису морфології) та садна (без опису морфології) лівого передпліччя. Виходячи з того, що у звичайному клінічному перебігу, відновлення порушеної анатомічної цілісності травмованих кісток (байдуже, чи було проведено оперативне втручання чи було обрано консервативну тактику лікування) та початок відновлення порушеної функції травмованої ділянки (по місцю утворення виявленого перелому, враховуючи функціональне навантаження травмованої ділянки лівої гомілки) у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальновизначеного судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості, а тому є підстави, кожне з виявлених тілесних ушкоджень, вказаних у п.п. а), б) даних Підсумків, відносити до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявлених тілесних ушкоджень, є підстави вважати, що виявлені тілесні ушкодження утворилися за рахунок дії тупого/тупих твердого/твердих предмету/предметів, строк, вказаний у описовій частині Постанови, тобто до 23:45 год., 16.07.2024, можливо внаслідок автомобільної травми - травми пасажира у салоні автомобіля (який рухався) під час його зіткнення з іншим транспортними засобом.
Згідно висновку експерта №042-1535-2024 від 24.10.2024 встановлено, що дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 17.07.2024 о 09:27, у нього мало місце тілесне ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма: забій головного мозку важкого ступеня з формуванням субдуральної гематоми над правою скроневою часткою та геморагічного вогнища в лівій лобній частці, субарахноідальний крововилив, перелом скроневої кістки справа з переходом на основу черепа з переломом крила клиновидної кістки та переходом на латеральну та медіальну стінки правої орбіти, перелом верхньої щелепи за типом Ле-Фор 2, параорбітальні гематоми повік з обох сторін. Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження, вказаного у п.а) даних підсумків, є критерій небезпеки для життя, тому, відповідно до п.п. 2.1.2 та 2.1.3/б), в), «Правил», виявлене тілесне ушкодження (вказане у п. а) даних Підсумків) відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Характер та морфологія виявленого тілесного ушкодження свідчить про те, що воно утворилось внаслідок травматичної дії тупого (тупих) предмету, що могло бути при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, що рухався, при зіткненні його з перешкодою) за давністю може відповідати вказаному терміну.
Згідно висновку експерта №CE-19/111-24/63187-IТ від 30.10.2024 встановлено, що в даній дорожній ситуації, що У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля FIAT Doblo (р.н. НОМЕР_8 ) ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами пунктів: 10.1; 12.3 Правил дорожнього руху. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, в діях водія автомобіля FIAT Doblo (р.н. НОМЕР_5 ) ОСОБА_7 експертом, з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 12.3 Правил дорожнього руху. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, дії водія автомобіля FIAT Doblo (р.н. НОМЕР_9 ) ОСОБА_7 , в яких експертом вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 10.1; 12.3 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Під час керування транспортним засобом - автомобілем марки FIAT Doblo (р.н. НОМЕР_5 ) ОСОБА_7 допустив порушення вимог наступних пунктів Правил дорожнього руху України: п. 10.1 ПДР, який трактує: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 12.3 ПДР, який трактує: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Порушення водієм ОСОБА_7 пунктів 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, у вигляді отриманням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03.02.2025 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України. В решті вирок залишити без змін. Дослідити матеріали кримінального провадження, зокрема щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги прокурор зазначає про те, що з урахуванням даних про обставини грубого порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху, в даному конкретному випадку судом обов`язково мало бути застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом. Так, через злочинну необережність ОСОБА_7 , двоє осіб зазнали середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень.
На переконання прокурора, посилання суду при ухваленні рішення на позицію потерпілих про незастосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, є необґрунтованим, оскільки, керуючи джерелом підвищеної небезпеки, зважаючи на конкретні обставини справи, ОСОБА_7 становить значну небезпеку як для оточуючих - учасників дорожнього руху, пасажирів, так і для себе самого.
Апелянт звертає увагу на те, що відшкодування завданих збитків, на яке посилається суд першої інстанції, є обов`язком винуватця ДТП, а не правом, та в жодному випадку не є підставою для незастосування додаткового покарання.
Таким чином, саме додаткове покарання в даному кримінальному провадженні з найбільшою вірогідністю відповідатиме вимогам закону України про кримінальну відповідальність та забезпечить виправлення ОСОБА_7 , спонукатиме його до належних висновків та забезпечить належне виконання Правил дорожнього руху в подальшому.
Захисник подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03.02.2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч.3 ст.349 КПК України, а тому, згідно з ч.2 ст.394 КПК України апеляційному оскарженню і перегляду не підлягають та учасниками судового провадження не оспорюються, як і кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного незастосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, колегія суддів вважає слушними.
За змістом положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ч.2 ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, який характеризується необережною формою вини; конкретні обставини кримінального провадження; його ставлення до вчиненого - вину визнав, щиро каявся у вчиненому; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який має середню освіту, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не судимий, до адміністративної відповідальності не притягався. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , згідно ст.66 КК України, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування завданих збитків потерпілим. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Враховуючи зазначене, а також думку потерпілих, які просили суд не позбавляти обвинуваченого права керування транспортним засобом, повне відшкодування обвинуваченим завданої шкоди, суд дійшов висновку, що його виправлення та досягнення інших цілей покарання можливе і без ізоляції ОСОБА_7 від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою на підставі ст.75 КК України та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а також без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Водночас, на думку колегії суддів, місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України.
Як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, місцевий суд не врахував належним чином конкретні обставини кримінального провадження та наслідки вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, зокрема те, що через злочинну необережність останнього, двоє осіб зазнали середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень.
Зокрема, як вбачається з встановлених судом першої інстанції обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «FIAT Doblo» д.н.з. НОМЕР_5 , за адресою: м. Київ, Бориспільське шосе 5, в крайній лівій смузі руху, допустив порушення вимог пунктів 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме будучи не уважним, не зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, не переконався у безпечності виконання маневру зміни напрямку руху, розпочав зміну напрямку руху з перелаштуванням в третю зліва смугу руху, допустив зіткнення із автомобілем марки «DAF XF105.450» д.н.з. НОМЕР_6 із напівпричепом «Krone» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 . B результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марки «FIAT Doblo» д.н.з. НОМЕР_7 гр. ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та гр. ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_4 отримали тілесні ушкодження.
Вказані обставини, на думку колегії суддів, свідчать про підвищену суспільну небезпечність вчиненого, а тому не призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не є дієвим та ефективним заходом для запобігання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому вирок суду у відповідності з п.4 ч.1 ст. 409 КПК підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку апеляційним судом.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, колегія суддів враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, а також наслідки у виді заподіяння потерпілим середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість позиції суду першої інстанції щодо врахування думки потерпілих при ухваленні рішення. Так, при вирішенні питання про призначення покарання, думка потерпілої сторони підлягає врахуванню, однак не має вирішального значення, зокрема, з огляду на суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.
За наведених обставин в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 4 роки з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік, та звільненням від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки на підставі ст.ст. 75, 76 КК України, яке буде відповідати вимогам статей 50, 65 КК України, та принципу пропорційності, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації покарання.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та постановити в цій частині свій вирок.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420, 615 КПК України колегія суддів,-
З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити  ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки. 
На підставі ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: 
_______________ _______________ _______________ 
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4