КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
33/824/2598/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ  Справа № 382/139/26
19 травня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ Кафідової О.В.
при секретарі Можарівській М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Халупко Сергія В`ячеславовича на постанову Яготинського районного суду Київської області від 02 квітня 2026 року в справі про адміністративне правопорушення  за ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
в с т а н о в и в:
Постановою Яготинського районного суду Київської області від 02 квітня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень та позбавлено права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без вилучення транспортного засобу. 
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 10 квітня 2026 року захисник  ОСОБА_1 адвокат Халупко С.В. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Яготинського районного суду Київської області від 02 квітня 2026 року  та закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з неповним з`ясуванням обставин справи. 
Зазначає, що судом не встановлено та не відображено у постанові, на підставі яких саме доказів зроблено висновок про факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , не наведено жодних даних щодо наявності чи відсутності відеофіксації, показань свідків або інших об?єктивних джерел доказів, які б підтверджували цей ключовий елемент складу адміністративного правопорушення.
Крім того, суд не навів жодного обґрунтування щодо наявності ознаки повторності правопорушення, яка є кваліфікуючою для ч. 5 ст. 126 КУпАП. У постанові відсутні посилання на належні та допустимі докази, які б підтверджували факт притягнення особи до адміністративної відповідальності протягом року до цього, а також не наведено аналізу відповідних документів.
Також із постанови не вбачається, що суд перевірив законність дій працівників поліції, зокрема підстави для зупинки транспортного засобу, що є обов?язковим елементом перевірки відповідно до вимог законодавства
В судове засідання  ОСОБА_2 та його адвокат Халупко С.В. не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись засобами електронного зв`язку «Електронний Суд». 
Відповідно до звітів про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду, поштова кореспонденція була доставлена адресатам 29 квітня 2026 року. 
З огляду на вище викладене суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 568524, 16.01.2026 року, о 23 год 00 хв за адресою А/Д М03 Київ-Харків 101 км, громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував тз HONDA н. з. НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії (а саме ніколи не отримував), правопорушення вчинено повторно протягом року, постанова серії ЕНА №5796446 від 24.09.2025 за ст. 125 ч. 2 КУпАП, чим порушив п. 2.1.а. ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 125 КУпАП.
24 вересня 2025 року рядовим поліції ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5796446 відповідно до якого гр. ОСОБА_1 керував тз HONDA н. з. НОМЕР_1 при цьому не мав права керування транспортними засобами, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
Зазначені обставини підтверджуються також довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення. 
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції посилався на те, що твердження сторони захисту з приводу відсутності в діях особи елементів правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно з частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини п`ятої статті 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Постановою КМУ від 08.05.1993 №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.
Приписами статті 24 КУпАП передбачено, що за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення як позбавлення спеціального права, наданого даному громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання).
Частиною другою статті 30 КУпАП визначено, що позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Таким чином, частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3 ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4 ст. 126 КУпАП).
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції статей 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.
Висновок суду про винуватість  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, при наведених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи, ґрунтується на наявних у ній доказах.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та його винуватість підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 № 568524 від 16 січня 2026року (а.с. 2); довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 6); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5796446 від 24 вересня 2025року (а.с. 5).
Як вбачається із відеозапису «126-5 ОСОБА_1», на даному відеозаписі було зафіксовано рух та зупинку (за допомогою проблискових маячків) транспортного засобу «HONDA CIVIC» н. з. НОМЕР_1 . Далі працівники поліції підходять до даного транспортного засобу, а саме до водійських дверей. Потім на відрізку часу 0:02:10-0:02:17 поліцейські попросили водія надати водійське посвідчення, на що ОСОБА_1 запитав «причина зупинки яка?», на що поліцейський відповів «підсвітка номерного знаку не працює у вас», на що ОСОБА_1 відповів «я вибачаюся». Далі на проміжку часу 0:02:40- 0:02:47 поліцейський знов попросив посвідчення водія, на що ОСОБА_1 відповів «посвідчення водія, мужики, не маю при собі», «і в дії не маю». Далі на проміжку часу 0:02:50-0:03:20 ОСОБА_1 говорить «я просто автошколу пройшов, получається, осьо буду здавати у вівторок саму практіку, теорію пройшов, часи наїздив. Посвідчення водія немає зараз, осьо буду здавать у вівторок».
Крім цього, як вбачається із зазначеного відеозапису на проміжку часу 0:03:43-0:04:30 ОСОБА_1 говорить працівникам поліції «а там уже була їзда без прав в мене раз». Далі поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що відносно нього будуть складені матеріали, на що останній говорить «а можна якось, будь ласка, без протоколу, прошу пожалуста». Там просто другий штраф буде дуже великий». В подальшому працівниками поліції було знов повідомлено, що буде складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а також роз`яснено його права та обов`язки, на що ОСОБА_1 заперечень не висловив.
Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у апеляційного суду відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.
Матеріалами справи повністю підтверджується факт вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, що полягає у керуванні транспортним засобом повторно протягом року вчинення, не маючи права керування транспортними засобами. При цьому суд ураховує, що  ОСОБА_1 , після складання постанови серія ЕНА № 5796446 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП висновків для себе не зробив, і знову свідомо продовживкерувати ТЗ, не маючи права керування ними.
Вказану постанову у встановленому порядку оскаржено не було, а отже вона є законною, а тому суд дійшов до висновку, що  ОСОБА_1 вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП України.
А тому, пересуваючись на транспортному засобі 16 січня 2026 року  ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 5 ст. 126 КУпАП України.
Факт вчинення вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Застосований суддею суду першої інстанції до  ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Будь - яких обґрунтованих відомостей, які б ставили під сумнів достовірність та належність зібраних у справі доказів, вказували про порушення вимог ст. 266 КУпАП під час їх отримання, а також об`єктивність поліцейських у справі, суду не надано, їх зацікавленість під час провадження у справі стосовно особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не встановлена.
Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у апеляційного суду відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
У відповідності зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Дії ОСОБА_1  обґрунтовано кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що  ОСОБА_1 повторно притягається до адміністративної відповідальності протягом року за ст. 126 КУпАП, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою при керуванні транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.
За таких обставин, суд першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, в повному обсязі врахував вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону та повністю доводять вину ОСОБА_1 у порушенні п. 2.1 а) Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому застосування принципу «поза розумним сумнівом» у даній справі є безпідставним та недоречним, оскільки повністю суперечить встановленим судами першої і апеляційної інстанції обставинам справи, які повністю доводять вину у вчиненні адміністративного правопорушення, що йому інкримінується.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що судом не встановлено та не відображено у постанові, на підставі яких саме доказів зроблено висновок про факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що із постанови не вбачається, що суд перевірив законність дій працівників поліції, зокрема підстави для зупинки транспортного засобу, що є обов?язковим елементом перевірки відповідно до вимог законодавства, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки підстави зупинки транспортного засобу не можуть впливати на вирішення питання про винність чи не винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Наявність підстав для зупинки транспортного засобу не підлягає доказуванню у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із тим, що ці обставини не входять до об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення, а тому дана обставина не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, та свідчать про намір уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, проте висновків судді вони не спростовують.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова суду є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Халупко Сергія В`ячеславовича залишити без задоволення.
Постанову Яготинського районного суду Київської області від 02 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: