Справа № 950/1056/26
2/950/766/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И  
03 липня 2026 року м.Лебедин 
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до Лебединського районного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 20903-06/2023 від 15.06.2023 року.
Позивач зазначає, що 15.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту № 20903-06/2023, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 5200 грн 00 коп. строком на 360 днів, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у строки і на умовах, визначених договором.
Позивач вказує, що первісний кредитор свої зобов`язання виконав належним чином, перерахувавши відповідачу кредитні кошти на платіжну картку, зазначену нею під час оформлення кредиту. Натомість відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконала, платежі у передбаченому договором порядку не здійснювала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
16.11.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 16112023, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
З урахуванням викладеного позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість у загальному розмірі 21239 грн 40 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5200 грн 00 коп.; заборгованості за процентами - 16039 грн 40 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2662 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн 00 коп.
Ухвалою суду від 24 березня 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача.
Відповідач була повідомлена про розгляд справи у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подала, доказів погашення заборгованості чи заперечень щодо розміру заявлених вимог суду не надала.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, якщо від сторін не надійшло клопотання про інше.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі розгляду справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено, що 15.06.2023 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 20903-06/2023.
Зі змісту договору вбачається, що кредитодавець надає відповідачу кредит у розмірі 5200 грн 00 коп., строк кредитування становить 360 днів, дата повернення кредиту - 08.06.2024 року. Процентна ставка визначена як фіксована та становить 1,99 % на день.
Судом встановлено, що договір укладався дистанційно, в електронній формі, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У матеріалах справи міститься довідка про ідентифікацію, з якої вбачається, що відповідач була ідентифікована первісним кредитором, а підписання договору відбулося із застосуванням одноразового ідентифікатора W0426, надісланого на телефонний номер, зазначений відповідачем.
Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і диспозитивності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд приходить до висновку, що надані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення факту укладення кредитного договору, факту надання відповідачу кредитних коштів, факту невиконання відповідачем зобов`язання та факту переходу права вимоги до позивача.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів.
Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір — це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь про прийняття пропозиції може бути надана шляхом заповнення електронної форми або вчинення дій, які в інформаційній системі визначені як прийняття пропозиції.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин може підписуватися, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Судом встановлено, що відповідач пройшла ідентифікацію у системі первісного кредитора, зазначила свої персональні дані, номер телефону та реквізити платіжної картки, після чого прийняла пропозицію укласти договір шляхом використання одноразового ідентифікатора. Отже, суд приходить до висновку, що кредитний договір був укладений у належній електронній формі та прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог закону, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Суд приходить до висновку, що електронна форма договору за наявності електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимозі письмової форми договору.
Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, а її розмір, тип та порядок сплати визначаються договором. У даній справі сторони погодили фіксовану процентну ставку 1,99 % на день, порядок її нарахування та сплати.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник є таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач як позичальник була зобов`язана повернути кредит та сплатити проценти у строки та на умовах, визначених кредитним договором, проте зазначеного обов`язку не виконала.
Щодо переходу права вимоги суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином - відступлення права вимоги.
Згідно зі ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що й правочин, на підставі якого виникло зобов`язання.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а друга сторона відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
Судом встановлено, що 16.11.2023 року ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 16112023, а у витягу з реєстру боржників до цього договору прямо зазначено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 20903-06/2023. Отже, позивач є належним кредитором у спірному зобов`язанні.
Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що кредитний договір укладений належним чином, кредитні кошти відповідачу перераховані, відповідач зобов`язання не виконала, а право вимоги перейшло до позивача на підставі договору факторингу.
Суд приходить до висновку, що зазначені доводи позивача підтверджуються сукупністю письмових доказів: договором, заявкою-анкетою, паспортом споживчого кредиту, довідкою про ідентифікацію, довідкою про перерахування коштів, розрахунком заборгованості, договором факторингу, витягом з реєстру боржників та актом приймання-передачі реєстру боржників.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подала, належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог не надала.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662 грн 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі, зазначена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, поведінки сторін під час розгляду справи та дій щодо досудового врегулювання спору.
Позивач заявив до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн 00 коп. На підтвердження цих витрат надано договір про надання правової допомоги, акт наданих послуг та детальний опис робіт.
Із детального опису вбачається, що адвокатським об`єднанням зазначено такі послуги: усна консультація клієнта - 0 год. 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год. 00 хв., погодження правової позиції - 0 год. 30 хв., складення позовної заяви - 3 год. 30 хв., подання заяви до суду - 1 шт., загалом 6 год. 30 хв.
Суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та підтверджені поданими доказами. Разом з тим суд вважає заявлений розмір 8000 грн 00 коп. завищеним та таким, що не повною мірою відповідає критеріям розумності й співмірності.
При цьому суд враховує, що справа є малозначною, ціна позову становить 21239 грн 40 коп., предмет спору є типовим для даної категорії справ, справа розглядається у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, обсяг доказів є стандартним для справ про стягнення заборгованості за мікрокредитним договором, судові засідання за участю представника не проводилися, складних правових питань, які вимагали б значного часу на підготовку, матеріали справи не містять.
Суд також враховує, що позовна заява за змістом є типовою, сформованою з використанням стандартного правового обґрунтування, а значну частину доказів становлять типові документи кредитної справи, підготовлені первісним кредитором або позивачем.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що розумним, необхідним та співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, є 4000 грн 00 коп. У решті заявлених витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.
Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір у належній електронній формі, кредитні кошти відповідачу були фактично надані, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, а позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу.
Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. 55, 129 Конституції України, ст. 11, 15, 16, 202, 205, 207, 509, 512-516, 526, 530, 610, 612, 625, 626-629, 638, 639, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1077 ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 128, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236 НОМЕР_2 , банк отримувача - АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-й поверх, заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 20903-06/2023 від 15.06.2023 року у загальному розмірі 21239 грн 40 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 5200 грн 00 коп.; заборгованості за процентами - 16039 грн 40 коп., а також стягнути судовий збір у розмірі 2662 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн 00 коп., всього стягнути - 27901,80 грн.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя      Роман БАКЛАНОВ