Справа № 936/1135/25

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/867/25, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 01.10.2025. 
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 03 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 422358 від 13.08.2025 та постанови судді від 01.10.2025 вбачається, що 13.08.2025 о 23 год 15 хв в с. Нижні Ворота на а/д М-06 «Київ-Чоп» 717 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння рук, порушена координація рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки вчинені особою, яка повторно протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що судове рішення постановлено з грубим порушенням діючого законодавства. Ні матеріали справи, ні відео фіксації не містять доказів виконання законних вимог поліцейським щодо проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу приладами чи пропонування такої пропозиції зі сторони уповноваженого органу за участі свідків. Жоден із нормативних документів, якими керуються поліцейські, не наділяє правом огляду у відсутності законних підстав передбачених ст. 266 КУпАП. Відео фіксація не містить доказів оформлення відповідного направлення на огляд водія. Тобто водію якого не направляли на проходження медичного огляду у встановленому порядку п. 2.5 Правил дорожнього руху України, ст. 266 КУпАП, Інструкції, за відсутності обв`язкових елементів та направлення, не може бути кваліфіковано дії щодо відмови проходження огляду за таких обставин. Крім того, поліцейський під час відібрання пояснення не роз`яснив права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

-2-

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, відомостей про поважність причин чергової неявки не надав. Останній повідомлений засобами поштового зв`язку, шляхом надсилання на поштову адресу повідомлення по призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції, про що свідчать відповідні повідомлення про доставку. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, чи захисника, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. 
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 2 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та 
-3-

швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 13.08.2025 о 23 год 15 хв в с. Нижні Ворота на а/д М-06 «Київ-Чоп» 717 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння рук, порушена координація рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився на місці зупинки, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, його вина у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Судом першої інстанції, обґрунтовано встановлено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і така вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 422358 від 13.08.2025, копією постанови серії ЕНА № 5475157 від 14.08.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; довідкою начальника ВП № 2 (стм Воловець) Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області; 

-4-

рапортом інспектора СРПП ВП № 2 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області Фітаса В., відео файлами на DVD- диску долученому працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Оцінка доказів відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 422358 від 13.08.2025 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, якими ОСОБА_1 скористався, відмовившись надавати свої пояснення, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Матеріали справи не містять доказів про порушення інспектором ВП № 2 (смт. Воловець) Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області Фітаса В. І., законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 422358 від 13.08.2025 складено відповідно до вимог встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть свідчити про зацікавленість вказаного працівника поліції у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних належні докази відсутні у матеріалах справи, їх також не додано і до апеляційної скарги, і на такі сторона захисту не посилалася під час апеляційного розгляду. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що працівники поліції при виконанні своїх посадових обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги підтверджуючих даних, які свідчать про те, що стосовно ОСОБА_1 з боку поліцейських були вчинені незаконні методи, примус чи упередженість - докази, які можуть підтвердити цей факт відсутні, і такі докази останнім не додано до матеріалів справи та апеляційної скарги.
З встановлених апеляційним судом обставин вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу та в закладі охорони здоров`я. Жодних заяв, клопотань, або заперечень ОСОБА_1 щодо складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали провадження не містять.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи не знайшли свого підтвердження і такі відхиляються. 
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду, ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, яке відповідає санкції вищевказаної статті - як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, і є справедливим.

-5-

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, оскільки вони не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. 
Апеляцйним судом досліджено відеозапис із нагрудних камер працівників поліції, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і в закладі охорони здоров`я відмовився. Крім того, ОСОБА_1 працівникам поліці пояснював, що втікав, бо воює вже п`ять років, більше не хоче, а транспортний засіб зупинив перед постом і вийшов з машини.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП щодо не забезпечення, під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, свідків, апеляційний суд визнає необґрунтованими та відхиляє, оскільки диспозицією ст. 266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння.
З матеріалів справи вбачається, що під час відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, поліцейським застосовувались технічні засоби відеозапису, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відеофіксація не містить доказів оформлення направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відтак його не направляли на проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, апеляційний суд відхиляє з огляду на таке. 
Згідно пунктів 4, 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Розділом ІІІ вищевказаної Інструкції передбачено порядок застосування відеореєстраторів, встановлених на службових транспортних засобах, а саме: відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія; включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

-6-

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не містять моменту оформлення поліцейськими направлення на медичний огляд ОСОБА_1 , не є підставою для закриття провадження по справі, оскільки цим відеозаписом чітко підтверджено, що мав місце факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, за що його було зупинено, і під час спілкування працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти відповідний огляд на місці зупинки або у медичному закладі, на що останній відмовився. Отже, підстав піддавати сумніву зміст даного відеозапису немає, а тому такі доводи апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані та безпідставні. 
Крім того, відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 422358 від 13.08.2025, так й у долучених до нього доказах, а тому відсутність на фідефіксації моменту складання працівниками поліці направлення на медичний огляд не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.
Посилання ОСОБА_1 на відсутність в матеріалах справи направлення на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційни суд визнає безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а. с. 6), і як уже зазначалось, останній відмовився від проходження такого огляду. Відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 31452/735 від 09.11.2015, на підставі оформленого співробітниками поліції направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість, проводить огляд водія у закладі охорони здоров`я. Оскільки водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, про що у відповідному направленні містиься запис, отже дії співробітників поліції не свідчать про недотримання ними вимог вказаної Інструкції. 
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські не роз`янили ОСОБА_1 його права підчас відібрання пояснень, апеляційнй суд визнає неспроможними, оскільки такі спростовуються відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права передбачені ст. 63 Констинтуції України та ст. 268 КУпАП, якими він скористався відмовившись від дачі пояснень, що зафіксовано у протоколі про адміністративне праовопрушення. 
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, матеріали справи не містять.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

-7-

При цьому, апеляційний суд ураховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Разом з тим судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діяння ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки та без оплатного вилучення транспортного засобу, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі захисника не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що захисником не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 01.10.2025 щодо ОСОБА_5 , - без змін. 
Постанова апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя