ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/21403/25
провадження № 2-о/753/72/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Комаревцевої Л.В.,
присяжних Малишева П.П., Малютіна Р.П.
за участю секретаря судового засідання Гаврилюк О.В.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника ОСОБА_2 ,
представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ,
захисника особи, стосовно якої розглядається справа, ОСОБА_4 - ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення його її опікуном.
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_4 страждає на хронічний стійкий психічний розлад, має діагностовану деменцію при хворобі Альцгеймера, у зв`язку з чим не здатна повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду, медичного супроводу, побутового забезпечення, а також представництва її інтересів перед державними органами, органами місцевого самоврядування, медичними установами, банківськими та іншими установами.
Заявник зазначив, що є зятем ОСОБА_4 , фактично забезпечує її догляд, організовує лікування, побутову допомогу, супровід та вирішення необхідних життєвих питань. Дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - підтримує призначення заявника опікуном, однак з огляду на сімейні обставини, зокрема народження малолітніх дітей, не має реальної можливості самостійно виконувати весь обсяг обов`язків опікуна.
Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_4 має хворобу Альцгеймера, що підтверджується матеріалами справи, зокрема висновком судово-психіатричної експертизи, та у зв`язку зі станом здоров`я потребує не формального, а реального постійного захисту, організації догляду, медичного супроводу, побутового забезпечення та представництва її інтересів перед державними органами, органами місцевого самоврядування, медичними установами, банківськими установами, суб`єктами господарювання та іншими особами. Заявник зазначив, що питання опіки у цій справі має практичне значення, оскільки ОСОБА_4 потребує особи, яка зможе не лише періодично її відвідувати, а постійно організовувати лікування, догляд, побут, соціальні, майнові та правові питання, у тому числі питання, пов`язані з підприємством, яким займалася підопічна, а також вчиняти від її імені необхідні цивільно-правові дії. ОСОБА_1 пояснив, що вже фактично бере участь у вирішенні питань ОСОБА_4 , організовує допомогу, контролює побутові та медичні питання, забезпечує взаємодію з особами, які надають їй допомогу, користується послугами доглядальниці та має намір надалі забезпечувати підопічній належний догляд. На його думку, ці обставини підтверджують, що він не формально претендує на статус опікуна, а вже фактично бере участь у забезпеченні інтересів ОСОБА_4 . Також заявник пояснив, що його дружина ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_4 та підтримує його кандидатуру як опікуна. Водночас під час розгляду справи вона народила двох малолітніх дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження. У зв`язку з необхідністю щоденного догляду за малолітніми дітьми вона об`єктивно не має реальної можливості самостійно виконувати весь обсяг обов`язків опікуна над матір`ю. При цьому така обставина не свідчить про її відмову від матері чи небажання брати участь у її житті, а лише підтверджує, що саме заявник за конкретних обставин має реальну можливість організовувати догляд, представництво та захист інтересів ОСОБА_4 . Заявник не заперечував, що проходить військову службу, однак зазначив, що сам по собі факт військової служби не позбавляє його можливості бути опікуном та не є передбаченою законом підставою для відмови у призначенні його опікуном. Він пояснив, що, попри проходження служби, фактично бере участь у вирішенні питань підопічної, організовує необхідну допомогу, має можливість залучати доглядальницю, контролювати медичні, побутові, майнові та правові питання, а також забезпечувати представництво інтересів ОСОБА_4 . Крім того, заявник звернув увагу, що має належну освіту, професійну кваліфікацію та фінансову спроможність для організації належного догляду за підопічною. Наявність у нього зв`язку з іншою державою або можливий виїзд членів сім`ї за межі України самі по собі не є підставами для відмови у призначенні опікуном, оскільки предметом розгляду є не формальні припущення, а реальна можливість забезпечити права та інтереси ОСОБА_4 . Заявник наголосив, що метою встановлення опіки є не створення переваг для нього, а захист недієздатної особи. Вважав, що непризначення опікуна за наявності підтвердженого захворювання, потреби у догляді та відсутності іншої особи, яка реально може виконувати ці функції у повному обсязі, може поставити ОСОБА_4 у стан фактичної та правової незахищеності. У зв`язку з цим просив суд призначити його опікуном, оскільки це відповідатиме найкращим інтересам підопічної.
Представник заявника ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Зазначила, що наявними у справі доказами підтверджено хронічний стійкий психічний розлад ОСОБА_4 , її нездатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також необхідність встановлення над нею опіки. Представник наголосила, що заявник є близькою особою для ОСОБА_4 , фактично здійснює турботу про неї, має необхідні особисті якості, організаційні та матеріальні можливості для виконання обов`язків опікуна. Сам по собі факт проходження заявником військової служби не є імперативною підставою для відмови у призначенні його опікуном, оскільки питання має вирішуватися з урахуванням конкретних обставин справи та найкращих інтересів особи, над якою встановлюється опіка.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву підтримала, не заперечувала проти визнання ОСОБА_4 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуном ОСОБА_1 . Зазначила, що з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_4 , висновку судово-психіатричної експертизи та фактичних обставин справи встановлення опіки відповідає інтересам особи, яка потребує захисту.
Захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 вирішення заяви залишила на розсуд суду. 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має хронічне захворювання, пов`язане з прогресуючим когнітивним зниженням та деменцією при хворобі Альцгеймера.
Згідно з консультативним висновком медичної установи та іншими медичними документами, у ОСОБА_4 наявні стійкі порушення пам`яті, мислення, орієнтації та здатності до самостійного прийняття рішень, що свідчить про необхідність постійного стороннього догляду.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 10.11.2025 № 1556, ОСОБА_4 страждає на хронічний стійкий психічний розлад - деменцію при хворобі Альцгеймера з раннім початком, та за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Тому встановлення опіки у цій справі має безпосереднє практичне значення для захисту її прав, а не лише формальний характер.
Оцінюючи подані докази у їх сукупності, суд вважає доведеним, що психічний стан ОСОБА_4 відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 39 ЦК України, оскільки внаслідок хронічного стійкого психічного розладу вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Згідно зі ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
За змістом ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними та можливості особи виконувати обов`язки опікуна.
Отже, при вирішенні питання про призначення опікуна суд має оцінити не лише наявність родинного зв`язку, а й реальну здатність конкретної особи забезпечити догляд, лікування, побут, представництво та захист інтересів підопічного. Саме можливість фактичного виконання обов`язків опікуна є визначальною для забезпечення інтересів недієздатної особи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є близькою особою для ОСОБА_4 , фактично бере участь у вирішенні її життєвих, побутових, медичних та правових питань, організовує допомогу, користується послугами доглядальниці, контролює питання лікування та має намір надалі забезпечувати підопічній належний догляд. Ці обставини узгоджуються з поясненнями заявника та не спростовані іншими учасниками справи.
Суд також бере до уваги, що дочка ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - підтримує кандидатуру заявника як опікуна. Разом із тим, під час розгляду справи вона народила двох малолітніх дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Необхідність постійного догляду за двома малолітніми дітьми об`єктивно ускладнює можливість ОСОБА_6 самостійно виконувати повний обсяг обов`язків опікуна над матір`ю. При цьому така обставина не свідчить про її відмову від матері або небажання брати участь у її житті, а лише підтверджує необхідність призначення особи, яка реально може організовувати належний догляд і представництво інтересів ОСОБА_4 .
Доводи щодо проходження заявником військової служби суд оцінює з урахуванням конкретних обставин справи. Чинне цивільне законодавство не містить заборони на призначення опікуном особи, яка проходить військову службу. Вирішальним є не сам по собі статус військовослужбовця, а те, чи може така особа фактично забезпечити виконання обов`язків опікуна в інтересах підопічного.
У цій справі встановлено, що попри проходження військової служби ОСОБА_1 фактично бере участь в організації догляду за ОСОБА_4 , забезпечує вирішення її побутових і медичних питань, має можливість залучати доглядальницю та інших осіб для надання допомоги, а також здійснювати представництво її інтересів. Тому сам факт проходження заявником військової служби за встановлених обставин не спростовує його можливості виконувати обов`язки опікуна та не може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви.
Суд враховує і те, що заявником надано докази щодо його освіти, професійної кваліфікації та фінансової спроможності, які підтверджують його здатність організовувати належний догляд, медичний супровід, побутове забезпечення та вирішення майнових і правових питань підопічної. Такі обставини мають значення для оцінки можливості особи виконувати обов`язки опікуна відповідно до ст. 63 ЦК України.
Посилання на наявність у заявника зв`язку з іншою державою або можливий виїзд членів його сім`ї за межі України не спростовують установлених судом обставин щодо фактичної участі заявника у справах ОСОБА_4 та його можливості організовувати її догляд. Такі обставини самі по собі не передбачені законом як підстава для відмови у призначенні особи опікуном, а тому можуть оцінюватися судом лише в аспекті реальної можливості виконання обов`язків опікуна. Доказів того, що зазначені обставини перешкоджають ОСОБА_1 забезпечувати інтереси ОСОБА_4 , суду не надано.
Таким чином, суд дійшов висновку, що призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_4 відповідає меті інституту опіки, спрямоване на забезпечення її особистих немайнових і майнових прав, організацію догляду, лікування, побутового забезпечення та представництво її інтересів. Непризначення опікуна за наявності підтвердженого хронічного психічного розладу, потреби у постійному сторонньому догляді та відсутності іншої особи.
З урахуванням встановлених обставин, висновку судово-психіатричної експертизи, пояснень учасників справи, медичних документів та положень ст.ст. 39, 58, 60, 63 ЦК України, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 39, 41, 58, 60, 63 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 89, 263-265, 293, 294, 299, 300 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною.
Встановити над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку.
Призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати у справі віднести за рахунок держави відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України.
Визначити строк дії рішення про визнання ОСОБА_4 недієздатною - два роки з дня набрання рішенням законної сили.
Роз`яснити, що відповідно до ч. 7 ст. 300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун або представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку дії цього рішення.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 16.06.2026
Суддя Комаревцева Л.В.

Присяжні Малишев П.П.
Малютін Р.П.