ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

01 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 707/1118/25
провадження № 61-6703св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Воробйової І. А., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
учасники справи:
позивач -       ОСОБА_1 ,
відповідач -       ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Драченко Владислав Вікторович, на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2025 року у складі судді Морозова В. В., постанову Черкаського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Карпенко О. В., Фетісової Т. Л. та додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від
07 травня 2026 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Карпенко О. В., Фетісової Т. Л.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до   ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.
Позов обґрунтувала тим, що 02 листопада 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 1517.
Від шлюбу сторони мають двох доньок: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 20 березня 2025 року у справі № 712/1969/25 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано, при цьому діти залишаються проживати з матір`ю.
За час шлюбу сторонами у справі придбано транспортний засіб марки Citroen C5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , нежитлове приміщення блоку гаражів зі службовим приміщеннями, площею 49,1 кв. м, та збудовано дачний будинок, площею 92,9 кв. м, який розташований на земельній ділянці площею 0,0127 га, кадастровий номер: 7124982500:02:002:0982.
Позивачка бажає здійснити поділ цього майна, адже його власником формально зареєстрований ОСОБА_4 .
Вважає, що право власності на транспортний засіб марки Citroen C5, 2010 року випуску, та нежитлові приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями має бути визнано одноосібно за відповідачем, як особою, на яку вони оформлені, а ОСОБА_4 зобов`язаний компенсувати позивачці вартість частки у вказаному майні. 
Зазначає, що вартість транспортного засобу марки Citroen C5, 2010 року випуску, становить 293 712,80 грн. Таким чином, вартості автомобіля складає 146 856,40 грн. 
Вартість нежитлового приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями згідно складає 446 450,00 грн. Таким чином, вартості вказаного нерухомого майна становить 223 225,00 гривень.
Разом із тим, на думку позивачки, дачний будинок, площею 92,9 кв. м з земельною ділянкою, площею 0,0127 га, кадастровий номер 7124982500:02:002:0982, підлягають поділу в рівних частках з визнанням за кожним з подружжя по права власності.
З урахуванням викладених обставин ОСОБА_1 просила суд:
визнати спільним майном подружжя транспортний засіб Citroen С5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , та здійснити його поділ, визнавши за ОСОБА_4 право приватної власності на транспортний засіб марки Citroen С5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості автомобіля в розмірі 146 856,40 грн;
визнати спільним майном подружжя нежитлове приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7711871101), площею 49,1 кв. м, що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Південний» за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснити його поділ, визнавши за ОСОБА_4 право приватної власності на нежитлове приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7711871101), площею 49,1 кв.м, що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Південний» за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості нежитлового приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7711871101), площею 49,1 кв. м, що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Південний» за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 223 225,00 грн;
визнати спільним майном подружжя дачний будинок АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2397852171249) та земельну ділянку, площею 0,0127 га, кадастровий номер: 7124982500:02:002:0982, що розташована в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району;
визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на частину дачного будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2397852171249);
визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на частину земельної ділянки, площею 0,0127 га, кадастровий номер: 7124982500:02:002:0982 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2397661771249), що розташована в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано транспортний засіб Citroen C5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Визначено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 рівні частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб Citroen C5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину транспортного засобу Citroen C5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на частину транспортного засобу Citroen C5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .
Визнано нежитлове приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями, площею 49,1 кв. м, що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Південний» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7711871101), об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Визначено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 рівні частки у праві спільної сумісної власності на нежитлове приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями, площею 49,1 кв. м, що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Південний» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7711871101).
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину нежитлового приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями, площею 49,1 кв. м, що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Південний» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7711871101).
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на частину нежитлового приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями, площею 49,1 кв. м, що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Південний» за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7711871101).
Визнано дачний будинок АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2397852171249) об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Визначено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 рівні частки у праві спільної сумісної власності на дачний будинок АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2397852171249).
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину дачного будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2397852171249).
У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_4 право власності на частину дачного будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2397852171249).
Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,0127 га, кадастровий номер: 7124982500:02:002:0982 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2397661771249), що розташована в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області.
Визначено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 рівні частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0127 га, кадастровий номер: 7124982500:02:002:0982 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2397661771249), що розташована в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області.
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки, площею 0,0127 га, кадастровий номер: 7124982500:02:002:0982 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2397661771249), що розташована в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області.
У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_4 право власності на частину земельної ділянки, площею 0,0127 га, кадастровий номер: 7124982500:02:002:0982 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2397661771249), що розташована в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що транспортний засіб марки Citroen C5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , нежитлове приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями, площею 49,1 кв. м, що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Південний» за адресою: м. Черкаси, вул. Ярославська 14, дачний будинок № НОМЕР_3 в урочищі «Благодатне» Руськополянської сільської ради Черкаського району та земельна ділянка, площею 0,0127 га, кадастровий номер 7124982500:02:002:0982, що розташована в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району, були придбані під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.
Оскільки відповідачем не спростовано презумпцію спільності майна подружжя, суд дійшов висновку, що вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності сторін у справіта підлягає поділу між ними в рівних частинах.
Враховуючи, що відносно транспортного засобу марки Citroen С5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , та нежитлового приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями сторони не досягли згоди щодо того, кому має залишитись вказане майно, та хто має сплатити іншій стороні грошову компенсацію, суд вважав за необхідне визначити ідеальні частки, а саме: по за кожним із сторін, у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб та нежитлове приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями, та для досягнення мети судового захисту майнових прав кожного із подружжя, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право приватної власності по частині за кожним на транспортий засіб марки Citroen С5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , та на нежитлові приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями.
Також суд вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо поділу дачного будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,0127 га з кадастровим номером 7124982500:02:002:0982, що розташована в адміністративних межах Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області, та визнав за кожним із подружжя по частині вказаного майна.
Частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції,       ОСОБА_1 через представника - адвокатаДраченка В. В. оскаржила його в апеляційному порядку. Просила скасувати вказане судове рішення в частині поділу автомобіля Citroen С5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , і ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати спільним майном подружжя вказаний транспортний засіб та здійснити його поділ наступним чином. Визнати за ОСОБА_4 право приватної власності на транспортний засіб Citroen С5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості автомобіля в розмірі 121 721,00 грн. В іншій частині рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2025 року просила залишити без змін.
Короткий зміст постанови та додаткової постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Черкаського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Драченка В. В. залишено без задоволення.Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2025 року залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки за змістом апеляційної скарги рішення суду першої інстанції оскаржуються тільки в частині вирішення позову про поділ автомобіля Citroen C5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , апеляційний суд переглядає це рішення лише в означеній частині.

Додатковою постановою Черкаського апеляційного суду від 07 травня 2026 року заяву представника ОСОБА_4 - адвоката Костюковича Ф. Ф. про ухвалення додаткової постанови задоволеночастково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 2 000,00 грн витрат за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
18 травня 2026 року  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, сформовану її представником - адвокатом Драченком В. В. в системі «Електронний суд», в якій просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року в частині поділу автомобіля Citroen С5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , і ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати спільним майном подружжя вказаний транспортний засіб та здійснити його поділ наступним чином. Визнати за ОСОБА_4 право приватної власності на транспортний засіб Citroen С5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , припинивши право спільної сумісної власності подружжя на нього. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості автомобіля в розмірі 121 721,00 грн.

29 травня 2026 року  ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, сформовану її представником - адвокатом Драченком В. В. в системі «Електронний суд», в якій просить скасувати додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від 07 травня 2026 року та ухвалити нове судове рішення, яким судові витрати, понесені в суді апеляційної інстанції, покласти на відповідача.
Касаційні скарги мотивовані тим, що рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2025 року, постановаЧеркаського апеляційногосуду від 22 квітня 2026 року в оскаржуваній частині та додаткова постановаЧеркаського апеляційного суду від 07 травня 2026 року ухвалені судами попередніх інстанцій з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою   ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Драченко В. В., на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року. Витребувано з суду першої інстанції матеріали цивільної справи.

Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2026рокувідкрито касаційне провадження за касаційною скаргою   ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Драченко В. В., на додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від 07 травня 2026 року.

11 червня 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
Доводи інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Фактичні обставини у справі, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами встановлено, що з 02 листопада 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2025 у справі № 712/1969/25.
Від шлюбу сторони мають двох доньок: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 06 березня 2025 року, ОСОБА_4 з 17 листопада 2020 року є власником транспортного засобу Citroen С5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно висновку експерта № 103 від 29 липня 2025 року, за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, який складено судовим експертом автотоварознавцем Березовським А. А. відповідно до ухвали суду першої інстанції від 20 травня 2025 року, ринкова вартість транспортного засобу марки «Citroen C5» 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату проведення експертизи складає 243 442,00 грн.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25 лютого 2025 року, індексний номер 415039881,  ОСОБА_4 29 червня 2021 року придбав у власність дачний будинок АДРЕСА_2 . 
29 червня 2021 року ОСОБА_4 також придбав у власність земельну ділянку з кадастровим номером 7124982500:02:002:0982, площею 0,0127 га, розташовану за адресою: урочище «Благодатне», с. Руська Поляна, Черкаський район, Черкаська область.
Ринкова вартість зазначеного дачного будинку та земельної ділянки станом на 25 лютого 2025 року становить 1 639 498,00 грн, з яких житловий будинок - 1347050,00 грн, земельна ділянка - 292 448,00 грн, що підтверджується висновком оцінювача про вартість майна ТОВ «Центр нерухомості України».
13 листопада 2014 року ОСОБА_4 придбав у власність нежитлові приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями, а саме: приміщення першого поверху - гараж № НОМЕР_4 , площею 26,7 кв м., приміщення другого поверху - службове приміщення № 6, площею 22,4 кв. м, Г-2, загальна площа 49,1 кв м., які розташовані у гаражно-будівельному кооперативі АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 7711871101. ОСОБА_4 став власником зазначеного майна на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 2014 року, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е. А. Ринкова вартість вказаного нерухомого майна станом на 25 лютого 2025 року становить 466 450,00 грн, що підтверджується висновком оцінювача про вартість майна ТОВ «Центр нерухомості України». 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 03 грудня 2025 року в частині вирішення позовних вимог про поділ нежитлового приміщення блоку гаражів зі службовими приміщеннями, дачного будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2397852171249) та земельної ділянки, площею 0,0127 га, кадастровий номер 7124982500:02:002:0982, не було предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, а тому, в силу положень частини другої статті 17 ЦПК України, рішення суду першої інстанціїв цій частині вимог не є предметом перегляду і в суді касаційної інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини третьої статті 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У відповідності до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений (частина друга статті 69 СК України).

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. 
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що автомобіль марки Citroen C5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , був набутий сторонами під час перебування у шлюбі, у зв`язку з чим він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, зокрема, в натурі (стаття 71 СК України), спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просила визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль, припинити її право власності на частини транспортного засобу та стягнути з відповідача на її корить грошову компенсацію вартості частини автомобіля.

Згідно з частиною другою статті 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

За змістом частини другої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Автомобіль є неподільною річчю і не може бути поділений в натурі між сторонами без втрати свого цільового призначення.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (пункт 50). При цьому факт відсутності у відповідача коштів для одноразової виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати (пункт 47). 

Разом із тим, Велика Палата Верховного Суду вважала помилковим висновок апеляційного суду про те, що таке стягнення призведе до порушення права відповідача на мирне володіння його майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції), зокрема внаслідок нібито примусового набуття права власності на автомобіль і відсутності згоди на виплату компенсації позивачці. Відповідач є власником цієї речі як такої, яку він придбав разом із позивачкою у шлюбі, тобто у спільну сумісну власність. Тому не є примусовим набуттям права приватної власності стягнення з одного співвласника такого майна компенсації на користь іншого співвласника, який відмовляється від своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ, щоби врегулювати конфлікт щодо користування та розпорядження нею. Більше того, суд не позбавляє відповідача його частки у праві на це спільне майно, а через рішення про стягнення з останнього відповідної компенсації збалансовує інтереси двох співвласників, які не дійшли згоди щодо долі неподільної речі(пункт 49). 

Водночас, слід приймати до уваги, що спосіб захисту права є ефективним тоді, коливінзабезпечуватимепоновленняпорушеногоправа, ауразінеможливостітакогопоновленнягарантуватимеможливістьотримативідповіднукомпенсацію. Тобтоцейзахистмаєбутиповнимізабезпечуватиутакийспосібдосягненняметиправосуддятапроцесуальнуекономію(постановаВеликоїПалатиВерховногоСудувід22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт63)).

При цьому очевидно, що залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 09 червня 2021 року у справі № 760/789/19 (провадження № 61-16632св20), від 26 квітня 2023 року у справі № 742/3786/17 (провадження № 61-17589св20).

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції наведеного не врахував та дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про вирішення позову про поділ автомобіля марки Citroen C5, 2010 року випуску, у спосіб, заявлений позивачкою, з підстав того, що сторони не дійшли згоди щодо того, кому має залишитись транспортний засіб, та хто має сплатити іншій стороні грошову компенсацію, а відповідач не бажає отримання у власність спірного автомобіля, а навпаки виявляє згоду на отримання грошової компенсації від позивачки.

При цьому апеляційний суд не встановив, у кого фактично у користуванні знаходиться вказаний транспортний засіб, хто із сторін має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та інші обставини, що мають значення для вирішення справи по суті.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
Ураховуючи, що судом апеляційної інстанції не встановленні фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови апеляційного суду з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Разом з тим, додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22)).
З огляду на викладене колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне скасувати і додаткову постанову суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Драченко Владислав Вікторович, задовольнити частково.

Постанову Черкаського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року та додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від 07 травня 2026 року скасувати .

Справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ транспортного засобу марки Citroen C5, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , направити на новий розгляддо суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  М. Є. Червинська

Судді: І. А. Воробйова 

А. Ю. Зайцев 

Є. В. Коротенко 

В. М. Коротун