Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/1389/25
Провадження №2/338/122/26
25 травня 2026 року  Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі :  головуючого-судді Шишка О.А.
з участю :  секретаря  Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 64894,15 грн за кредитним договором № С17.116.75422 укладеним 15.05.2017 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.05.2017 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № С17.116.75422 про надання кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито кредитну лінію з початковим лімітом 21000 грн. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором. 
07.07.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «Ідея Банк» укладено Договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги від відповідача за кредитним договором № С17.116.75422 від 15.05.2017 року. Відповідно до Реєстру боржників №3 до договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідача за вищевказаним договором на загальну суму 64894,15 грн, з яких: 25003,59 грн - заборгованість за основним боргом, 39890 грн - заборгованість за відсотками.
Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість за вищевказаним договором не погасив, то просив позов задовольнити, стягнути з відповідача 64894,15 грн заборгованості та понесені судові витрати.
Відповідач подав відзив, у якому вимоги позову визнав частково, та просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитом, посилаючись на те, що при наданні кредиту банком не узгоджено з ним суму відсотків за користування кредитом.
Представник позивача на розгляд справи не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, не заперечила щодо заочного розгляду справи. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 15.05.2017 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Угоду № С17.116.75422 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов Угоди Банк надав відповідачу кредит на таких умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання Угоди становить 21000 грн (визначення суми кредиту, що може бути доступна Клієнту, протягом строку дії відновлювальної Кредитної лінії, здійснюється Банком в межах встановленого максимального ліміту Кредитної лінії без будь-яких обмежень); процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48.0000% річних; розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється Тарифами Банку (дата сплати обов`язкового мінімального платежу за Кредитною лінією за попередній Розрахунковий період - до останнього Операційного періоду, який починається з дня, наступного за останнім днем попереднього Розрахункового періоду, і закінчується на 30 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду); повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та Договором слід здійснювати згідно з умовами Договору, Типового графіку та Розрахунку сукупної вартості кредиту, а також Тарифів, які розміщені на сайті товариства: www.ideabank.ua. 
Також в угоді вказано, що підписанням Угоди Клієнт підтверджує, що ознайомлений з Типовим графіком і розрахунком сукупної вартості кредиту. 
Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами договору. 
Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором. 
07.07.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «Ідея Банк» укладено Договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги від відповідача за кредитним договором № С17.116.75422 від 15.05.2017 року. Відповідно до Реєстру боржників №3 до договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідача за вищевказаним договором на загальну суму 64894,15 грн, з яких: 25003,59 грн - заборгованість за основним боргом, 39890 грн - заборгованість за відсотками.
Відповідно до ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 527 ЦК України передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.
Зокрема, ст.1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст.ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов.
Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
В силу ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Судом встановлено, що між сторонам укладено кредитний договір, що не заперечується відповідачем. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.
Як видно з представленого позивачем розрахунку, у зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань за договором станом на 05.10.2025 року у відповідача перед позивачем є заборгованість за наданим кредитом в розмірі 64894,15 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом - 25003,59 грн, заборгованості за відсотками – 39890,56 грн. 
У судовому засіданні встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України зі змісту якої вбачається, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Суд не бере до уваги твердження відповідача, що він не узгоджував процентну ставку за договором, оскільки у матеріалах справи є копія угоди, укладення якої ОСОБА_1 не заперечує. У вказаній угоді викладено всі істотні умови надання кредиту, в тому числі і розмір відсотків за користування кредитними коштами.
Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, зважаючи на порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд вважає що позов підлягає задоволенню: з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Угодою № С17.116.75422 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, укладеною 15.05.2017 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в розмірі 64894,15 грн з яких: 25003,59 грн - заборгованість за основним боргом, 39890,56 грн - заборгованість за відсотками.
Судові витрати відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід покласти на відповідача.
На підставі наведеного, ст.11, 141, 205, 512, 514, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст. 263-265 ЦПК України,
в и р і ш и в :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 64894,15 грн заборгованості за Угодою № С17.116.75422 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, укладеною 15.05.2017 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , а також 3028 грн судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 01 червня 2026 року.

Головуючий О. А. Шишко