ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 285/2990/26 
провадження № 3/0285/1233/26 
29 травня 2026 року м. Звягель
Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов
від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області
за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення
відносно:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
громадянки України, РНОКПП  НОМЕР_1 ,
уродженки с. Радичі Ємільчинського району Житомирської області,
яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , 
інваліда ІІ групи, – 
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_2 , будучи відповідальною за виховання, навчання та розвиток свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.150 Сімейного Кодексу України. 
Так, 12.05.2026 о 12:10 год під час обстеження працівниками сектору служби у справах дітей спільно з інспектором сектору ювенальної превенції матеріально-побутових умов даної сім`ї по місцю проживання в АДРЕСА_1 , було встановлено, що ОСОБА_1 не створила належних умов проживання сина, в будинку брудно, речі розкидані, присутній мінімальний запас їжі. Вказані обставини свідчать про невиконання мінімально необхідних побутових та санітарних умов для проживання дитини, а також неналежне забезпечення умов для її навчання і розвитку. 
В судове засідання особа, відносно якої складено протокол, не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена в порядку, визначеному ст.277-2 КУпАП.
Будь-яких заперечень щодо складеного протоколу або заяв чи клопотань щодо розгляду справи, не подано. 
Повідомлення про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом, так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. 
Правова позиція Європейського суду з прав людини виходить із принципу належної процесуальної обачності (due diligence): сторона, яка знає або повинна знати про існування судового провадження відносно неї, зобов`язана виявляти розумну уважність до його перебігу та вживати заходів для участі в ньому. 
Дослідивши матеріали справи, приходжу такого висновку.
Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей за диспозицією ч.1 ст.184 КУпАП трактується як: ухилення ними від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. 
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Права та обов`язки батьків або осіб, що їх замінюють, щодо виховання дітей закріплені в Конституції України, Сімейному кодексі України, Законах України «Про охорону дитинства», «Про освіту», відповідно до приписів яких вони зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, утримувати її до повноліття, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Під невиконанням обов`язків щодо виховання та навчання дітей варто розуміти різні форми бездіяльності, у результаті яких відсутня належна турбота про них. 
Винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення підтверджується:
даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №467474 від 12.05.2026;
копією акту обстеження побутових умов сім`ї по місцю проживання та фотосвітлинами до нього, з яких вбачається, що житлово-побутові умови для проживання дитини не створені.
Оцінюючи надані докази, приходжу висновку, що ОСОБА_1 вчинила діяння, що підпадають під ознаки невиконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов навчання та виховання дитини, та її дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.184 КУпАП. За таких обставин, її слід визнати винною у вчиненні вищезазначеного правопорушення. 
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги: характер вчиненого правопорушення; всі обставини справи в їх сукупності; особу  ОСОБА_1 яка, згідно витягу з рішення експертної комісії 199/487/В від 17.04.2025 є інвалідом ІІ групи з дитинства.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, – а тому приходжу переконання, що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення нею нових правопорушень може бути досягнуто при призначенні їй покарання у виді попередження, передбаченого санкцією ч.1 ст.184 КУпАП. 
Підстави для застосування іншого стягнення, відсутні.
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства у зв`язку з психічним захворюванням, що підтверджується наданими матеріалами справи.
Згідно з п.9 ч.1 ст.5 закону «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп.
Вирішуючи питання щодо сплати судового збору, суд повинен враховувати не лише формальну наявність чи відсутність пільг, прямо передбачених законом, а й принципи справедливості, пропорційності та забезпечення доступу до правосуддя, які випливають зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи характер захворювання ОСОБА_1 , встановлення їй інвалідності ІІ групи з дитинства, обмежені можливості отримання доходу та очевидно скрутний майновий стан, а також те, що провадження у справі стосується притягнення її до адміністративної відповідальності за ч 1 ст.184 КУпАП, доходжу висновку, що покладення на ОСОБА_1 обов`язку зі сплати судового збору становитиме для неї надмірний тягар, а тому наявні підстави для звільнення її від сплати судового збору.
Керуючись статтями 33-35, 38, 40-1, 184, 280, 283, 284 КУпАП, –
ПОСТАНОВИЛА:
Визнати  ОСОБА_1 винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, 
та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.
Звільнити  ОСОБА_1  на підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на неї через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя   ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин