ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/265/26(918/539/26) 

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПроНафта" (33003, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Червонія Василя, буд. 39, код ЄДРПОУ 44843210)
до відповідача Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" (33009, Рівненська обл., м. Рівне, провулок Робітничий, буд.5, код ЄДРПОУ 30559953)
про стягнення в сумі 416 200 грн. 00 коп.. 
В судовому засіданні приймали участь:
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПроНафта" звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Дочірнього підприємства "Авіком Рівне", в якому, посилаючись на порушення умов Договору поставки нафтопродуктів №02/22 від 01.05.2022 року, просить стягнути з останнього основний борг у сумі 416 200 грн. 00 коп..
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27.04.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на "18" травня 2026 року.
Дочірнє підприємство "Авіком Рівне", у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не подало, причин такої не подачі суду не повідомило.
Відповідно до ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В судове засідання 18.05.2026 року не з"явились представники позивача та відповідача, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема, в їх Електронний кабінет. Представник позивача подав Заяву про розгляд справи за відсутності повноважного представника. Відповідач причин неявки в судове засідання не повідомив.
Відповідно до ст.202 ГПК України неявка учасника процесу в судове засідання, якого належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відтак, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності позивача та відповідача.
Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками справи, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.
01 травня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПроНафта", як Постачальником, та Дочірнім підприємством "Авіком Рівне", як Покупцем, укладено Договір поставки нафтопродуктів №02/22, згідно якого постачальник зобов`язується передати в погоджені строки а покупець прийняти і оплатити на умовах викладених в договорі нафтопродукти, найменування, кількість, ціна яких вказується в специфікаціях, які оформляються на кожну окрему партію товару та є невід`ємною частиною даного договору.
Згідно пункту 3.1 Договору, товар поставляється погодженими партіями у відповідності з заявками покупця на постачання тої чи іншої партії товару. Заявка вважається оформленою покупцем належним чином, якщо в ній зазначено найменування, кількість, ціна товару, термін поставки, назву відокремленого підрозділу платника за поставлений товар, контактну особу по прийманню палива та його контактний телефон, якщо вона була надіслана постачальнику письмово. Належним чином оформлена заявка є підставою для оформлення постачальником рахунку-фактури. Постачання товару підтверджується накладними документами на товар (видатковими накладними та/або актами приймання-передачі, товарно-транспортними накладними, які підписані представниками обох сторін.
Згідно пункту 3.4 Договору на основі наданої покупцем заявки, постачальник до кінця робочого дня наступного за днем надання заявки оформляє і направляє покупцю рахунок- фактуру. Рахунок-фактура дійсний до сплати протягом 1 банківського дня після його оформлення якщо інше обумовлено в заявці.
Відповідно до пункту 3.5 Договору постачальник забезпечує відвантаження товару протягом двох робочих днів після отримання від покупця заявки на постачання товару.
В пункті 4.1 Договору зазначено, що загальна ціна цього Договору визначається кількістю отриманого та оплаченого товару покупцем протягом всього строку дії договору. Вартість кожної окремої партії товару визначається постачальником в рахунках-фактурах та специфікаціях
Пункт 4.2 Договору вказує, що у випадку погодження сторонами попередньої оплати за товар покупець здійснює 100% передоплату за товар шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті на розрахунковий рахунок постачальника.
Згідно пункту 4.3 Договору в разі погодження інших умов оплати обумовлених в заявці покупець здійснює оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника в обумовлені терміни.
Відповідно до п.4.4, 4.5 Договору оплата здійснюється згідно рахунку-фактури постачальника. Зобов`язання покупця щодо оплати товару виникають з моменту здійснення постачальником поставки товару згідно з п. 3.4 даного договору, а у випадку коли сторони домовились про попередню оплату товару - з моменту виставлення постачальником рахунка-фактури.
Пунктом 4.10 Договору передбачено, що сторони по закінченню кожного місяця проводять звірку взаєморозрахунків за відвантажений товар.
Згідно пункту 6.1 Договору постачальник зобов`язаний своєчасно та в обумовлені строки проводити передачу товару у власність покупця, відповідно до умов цього договору, з оформленням актів приймання передачі товару та інших необхідних документів.
Відповідно до пункту 6.2 Договору покупець зобов`язується своєчасно і в повному обсязі проводити оплату за поставлений постачальником товар, приймати товар в об`ємі в порядку та в строки обумовлені в договорі та додаткових угодах до договору.
Згідно пункту 11.1 Договір набирає чинності з дати його укладання та діє до 30 квітня 2023 року, а в частині розрахунків до їх повного проведення.
В пункті 11.2. Договору зазначено, що у випадку відсутності повідомлення про відмову від договору за 30 днів до його закінчення однієї із сторін він вважається продовженим на один рік на тих самих умовах.
Як встановлено судом, згідно специфікації №59 від 24 грудня 2025 року до Договору поставки нафтопродуктів №02/22 від 01 травня 2022 року, Постачальник зобов`язується передати а покупець прийняти та оплатити товар в кількості по ціні викладених нижче: паливо дизельне ДП-3- Євро-5-BO у кількості 7200 л., сума з ПДВ 349 200 грн. строк поставки товару до 29 грудня 2025 року.
Згідно видаткової накладної №1181 від 24 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПроНафта» поставив ДП «Авіком Рівне» відповідно паливо дизельне ДП-3- Євро-5-BO у кількості 7200 л. на суму 349 200 грн. відповідно до договору поставки нафтопродуктів №02/22 від 01 травня 2022 року.
Згідно товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №1129 від 24 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПроНафта» поставив ТОВ «Авіком Рівне» паливо дизельне ДП-З-Євро-5-BO у кількості 7200 л.
Також в Єдиному реєстрі податкових накладних було зареєстровано податкову накладну №1175 від 24.12.2025 року, загальна сума коштів що підлягають сплаті з податком на додану вартість 349 200 грн, обсяги постачання без урахування податку на додану вартість 291 000 грн..
За фактом поставки товару, постачальник ТОВ «ПроНафта», отримувач ДП «Авіком Рівне», було зареєстровано акцизну накладну №1175 від 24.12.2025 року з присвоєнням реєстраційного номеру 9404380747, що підтверджується квитанцією № 2.
Відповідно до специфікації №58 від 20 грудня 2025 року до договору поставки нафтопродуктів №02/22 від 01 травня 2022 року, постачальник зобов`язується передати а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар в кількості по ціні виконаних нижче: паливо дизельне ULSD 10 ppm EN 590 (відповідно до технічного регламенту ДП-З-Євро-5-BO), у кількості 5600 л„ сума з ПДВ 259 920 грн, строк поставки товару до 25 грудня 2025 року.
Згідно видаткової накладної №1172 від 20 грудня 2025 року постачальник Товариство з обмеженою відповідальністю «ПроНафта» поставив ДП «Авіком Рівне» паливо дизельне ULSD 10 ppm EN 590 (відповідно до технічного регламенту ДП-З-Євро-5-BO), у кількості 5600 л. на суму 269 920 грн. відповідно до Договору поставки нафтопродуктів №02/22 від 01 травня 2022 року.
Згідно товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №1129 від 20 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПроНафта» поставив ТОВ «Авіком Рівне» паливо дизельне ULSD 10 ppm EN 590 (відповідно до технічного регламенту ДП-3-Євро-5-BO) у кількості 5600л.
Також в Єдиному реєстрі податкових накладних було зареєстровано податкову накладну №1174 від 20 грудня 2025 року, постачальник ТОВ «ПроНафта», отримувач ДП «Авіком Рівне», загальна сума коштів що підлягають сплаті з урахуванням ПДВ 269 920 грн, обсяг постачання без урахування ПДВ 224 933 грн 33 коп..
За фактом поставки товару, постачальник ТОВ «ПроНафта», отримувач ДП «Авіком Рівне», було зареєстровано акцизну накладну №1735 від 20.12.2025 року з присвоєнням реєстраційного номеру 9399572512, що підтверджується квитанцією № 2.
Загалом, за інформацією позивача, ним було поставлено, а відповідачем прийнято нафтопродукти, на загальну суму 1 587 550 грн., однак Відповідач оплатив Позивачу лише 1 171 350 грн..
Згідно акту звірки взаємних розрахунків за грудень 2025 року між ТОВ «ПроНафта» і ДП «Авіком Рівне» за Договором поставки нафтопродуктів №02/22 від 01 травня 2022 року 2025 року, заборгованість ДП «Авіком Рівне» станом на 31.12.2025 р. на користь ТОВ «ПроНафта» становить 416 200 (чотириста шістнадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок.
Таким чином, заборгованість ДП «Авіком Рівне» перед ТОВ «ПроНафта» складає 416 200 (чотириста шістнадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок.
Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
У ч. 2 ст. 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Враховуючи викладене, заборгованість ДП «Авіком Рівне» перед ТОВ «ПроНафта» складає 416 200 грн 00 коп., які Товариству мали бути оплачені (повернуті) в строк до 24.12.2025 за фактом поставки палива дизельного ДП-З-Євро-5-BO у кількості 7200л. (на суму 349 200 грн) та 20.12.2025 року за фактом поставки палива дизельного ULSD 10 ppm EN 590 (відповідно до технічного регламенту ДП-З-Євро-5-BO) у кількості 5600л. на суму 269 920 грн..
Щодо підтвердження поставки товарів податковими накладними
Відповідно до пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації в порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних в установлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/ послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю.
За пунктом 187.1. статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/ послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки в банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена в самому документі як дата його складання відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Згідно з пунктом 201.10. статті 210 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Таким чином, обов`язок з реєстрації податкового зобов`язання покладений на продавця (постачальника), натомість, у покупця виникає право на сформування на суму сплаченого податку на додану вартість податкового кредиту.
Позивачем на виконання умов Договору та норм чинного законодавства були складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні на кожну поставку товарів.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, тобто спричиняють правові наслідки.
Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце. (Такий висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 зі справи № 910/23097/17).
Щодо підтвердження поставки товарів акцизними накладними.
Відповідно до пунктів 231.3., 231.4. статті 231 Податкового кодексу України акцизна накладна складається платником податку в день ввезення на митну територію України пального або спирту етилового чи в день реалізації пального або спирту етилового при кожній повній або частковій операції з реалізації пального або спирту етилового. Право на складання акцизних накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники акцизного податку в порядку, передбаченому статтею 212 цього Кодексу.
Позивачем складено та зареєстровано в ЄРАН (в Єдиному реєстрі акцизних накладних) акцизні накладні форми «П» на кожну поставку Товару Покупцю, копії яких додано до даної позовної заяви.
Згідно до абз. 1 п. 231.3 Податкового кодексу України акцизна накладна складається платником податку, зокрема, в день реалізації пального при кожній повній або частковій операції з реалізації.
Абзацом 1 п. 231.1 Податкового кодексу Україні встановлено, що платник податку при реалізації пального зобов`язаний скласти в електронній Формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого, зокрема, пального та зареєструвати її в ЄРАН з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.
Відповідачем не здійснено повернення товару отриманого за даними накладними, або повне погашення боргу перед Постачальником. 
Відтак вимога Позивача про стягнення з Відповідача основного боргу у розмірі 416 200 грн. 00 коп. грунтується на договорі та законі, і, відповідно, є правомірною.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України). 
У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).
Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищезазначене, та те, що Позивач довів належними та допустимими доказами факт порушення Відповідачем зобов`язання за Договором поставки нафтопродуктів №02/22 від 01.05.2022 року в розмірі 416 200 грн. 00 коп. основного боргу, а Відповідач вказаного не спростував, позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.
Відповідно до ч. 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.
2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" (33009, Рівненська обл., м. Рівне, провулок Робітничий, буд.5, код ЄДРПОУ 30559953) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПроНафта" (33003, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Червонія Василя, буд. 39, код ЄДРПОУ 44843210) заборгованість за Договором поставки нафтопродуктів №02/22 від 01.05.2022 року в розмірі 416 200 грн. 00 коп. основного боргу та 6243 грн. 00 коп. судового збору.
3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.