Справа №630/469/26 Провадження № 1-кп/630/42/26 	

В И Р О К
Іменем України

27 квітня 2026 року 	м. Люботин  	

Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 42025222130000168 у відношенні:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вільшани Дергачівського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, зі слів має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и в:

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 24 червня 2025 року в справі № 635/3514/25 (провадження № 3/635/1805/2025) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ст. 185 КУпАП, та відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 40800,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років та з безоплатним вилученням транспортного засобу. Постанова набрала законної сили 05 липня 2025 року.
Відповідно до статті ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Обов`язковість судового рішення згідно зі ст. 129 Конституції України є однією з основних засад судочинства. 
Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Як установлено ст. 298 КУпАП, яка кореспондується із ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Однак, не зважаючи на це, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про факт притягнення його до адміністративної відповідальності, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, з метою невиконання рішення суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 19 листопада 2025 року приблизно о 10-42 год., будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, керував транспортним засобом «ВАЗ» моделі «21013», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Люботин, вул. Травнева, 18, поблизу магазину «Теремок», де був виявлений працівником СРПП відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні та обставини обвинувачення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив суду, що був обізнаний про винесення у 2025 році Харківським районним судом Харківської області постанови, якою на нього було накладено штраф з одночасним позбавлення права керування транспортними засобами. В 2025 році він з метою отримання заробітку неодноразово приїжджав до м. Люботин торгувати живою рибою. Після позбавлення права керування транспортними засобами він звертався за допомогою до свого приятеля, який возив його на ринок на своєму автомобілі. Вчергове, 19 листопада 2025 року торгувати рибою він поїхав в м. Люботин самостійно, на автомобілі ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , який до того купив по техпаспорту. Завершивши торгівлю, він вирушив додому, але на вул. Травневій в м. Люботин його зупинила поліція, і на нього був складений протокол за керування автомобілем без посвідчення водія. Про заборону керувати транспортним засобами він знав, тому розуміє, що вчинив нерозумно. Накладений на нього судом штраф він ще не сплатив.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини обвинувачення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження доказів по справі, які ніким не оспорюються.
За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом з`ясовано, що він отримав середньо-спеціальну освіту, неодружений, але має на утриманні малолітню доньку, не працевлаштований, на обліку у лікарів-нарколога і -психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. В період з 28 липня 2024 року по 02 серпня 2024 року обвинувачений ОСОБА_4 проходив стаціонарне лікування через отримання 28 липня 2024 року кульового поранення черевної порожнини та викликаних цим ушкоджень інших органів черевної порожнини.
Обставиною, яка пом`якшує покарання для ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання для ОСОБА_4 , суд не встановив.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.ст. 65-68 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії нетяжких злочинів; призначає для обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі санкції, передбаченої статтею кримінального закону, за якою кваліфіковані його дії, що з урахуванням необхідності забезпечення дієвості принципів законності, справедливості, індивідуалізації та достатності покарання, буде співмірним до вчиненого та достатнім для попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень в майбутньому.
Але враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання, та дані про особу обвинуваченого, зокрема наявність у нього на утримання малолітньої доньки, та отримані ним ушкодження внаслідок вогнепального поранення, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання та його звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
До обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд –

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (один) року позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Речовий доказ: DVD-R диск з відеофайлами з бодікамери співробітника СРПП відділення поліції № 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 42025222130000168.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 

Суддя		ОСОБА_1