Справа № 559/182/26 
Провадження № 2-о/559/56/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м.Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Костюк Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубно цивільну справу за заявою Дубенської міської ради, заінтересована особа: ОСОБА_1 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання спадщини відумерлою, -
ВСТАНОВИВ:
Представник Дубенської міської ради звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2 , правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та визнання спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , а саме частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відумерлою та передачі її у власність територіальної громади м.Дубно. 
В обгрунтування заяви зазначає, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті залишилась 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.02.2008 №294, тобто відкрилася спадщина на належне ОСОБА_2 нерухоме майно. Місцем відкриття спадщини є м. Дубно, оскільки померлий мав реєстрацію місця проживання у вищезазначеному будинку. За своє життя ОСОБА_2 заповіту не склав, спадкоємців за законом в нього не було, оскільки він сім`ї не мав та проживав сам, організацією його поховання як одинокого здійснювала Дубенська міська рада. Зазначає, що після смерті ОСОБА_2 пройшов понад один рік, в нього відсутні спадкоємці, оскільки він був особою з числа дітей-сиріт, також він не перебував у шлюбі та не мав дітей, відтак є всі підстави визнати спадщину відумерлою та передати її у власність територіальної громади м. Дубно. 
Представник заявника зауважує, що на день смерті ОСОБА_2 перебував на лікуванні в КНП «Дубенська міська лікарня», і саме цей заклад охорони видавав лікарське свідоцтво про його смерть. Однак, у свідоцтві про смерть останнього, було допущено помилку в написанні прізвища померлого, як « ОСОБА_2 », хоча згідно свідоцтва його народження серії НОМЕР_1 прізвище померлого зазначене, як « ОСОБА_2 ». У зв`язку з тим, що відсутні особи, за заявою, яких можна внести зміни до актового запису про смерть померлого ОСОБА_2 та встановити факт належності йому правовстановлюючого документу на нерухоме майно, Дубенська міська рада змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнати спадщину, яка відкрилась після його смерті, а саме 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 відумерлою та передати її у власність територіальної громади м. Дубно
Ухвалою судді від 23.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами окремого провадження. Окрім того, даною ухвалою від Дубенської державної нотаріальної контори витребувано інформацію зі Спадкового реєстру.
У судовому засіданні представник заявника - Дубенської міської ради заявлені вимоги підтримав повністю, з підстав зазначених у заяві.
Зацікавлена особа ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, в подальшому подала до суду заяву, згідно якої не заперечувала проти задоволення заяви, та просила розгляд справи проводити у її відсутність.
Датою ухвалення рішення у даній справі є 11.05.2026, тобто дата складання повного тексту рішення. 
Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 гр. ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , прізвище його батьків також зазначено ОСОБА_2 / ОСОБА_2 (а.с.9).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.02.2008, номер у реєстрі 294, ОСОБА_2 успадкував частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 та зареєстрував право власності на вказане нерухоме майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Архітектор» Дубенської міської ради, реєстраційний номер 21990592, номер витягу 17689421 (а.с.14-15). 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 та Повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (номер №144), у яких прізвище померлого зазначено, як « ОСОБА_2 » (а.с.9, 44-45).
На день смерті ОСОБА_2 перебував на лікуванні в КНП «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради, і саме цей заклад охорони видавав лікарське свідоцтво про його смерть (лікарське свідоцтво про смерть №68 від 22.03.2024) (а.с.10). Однак, у цьому свідоцтві було допущено помилку в написанні прізвища померлого та помилково зазначено його, як « ОСОБА_2 », у зв`язку з чим під час реєстрації його смерті в органах реєстрації актів цивільного стану у свідоцтві про смерть також було зазначено це прізвище. Підтвердженням помилкового написання прізвища є дані свідоцтва про його народження серії НОМЕР_1 , яке видане 23.08.1989 відділом ЗАГС Дубнівського міськвиконкому Рівненської області та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.02.2008 № 294 прізвище померлого зазначене, як « ОСОБА_2 ». З метою виправлення вищезазначеної помилки міська рада звернулася до Дубенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з листом від 11.09.2025 № 3225/05-02-29/25 щодо внесення змін у актовий запис про смерть № 144 від 26.03.2024 шляхом виправлення прізвища померлого з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ». Листом від 01.10.2025 № 1092/1240/34.2-04-05 Дубенський відділ ДРАЦС повідомив, що відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії, які затвердженні наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 внесення змін до актового запису допускається лише за заявою батьків неповнолітнього (малолітнього), піклувальника неповнолітнього та опікуна малолітнього, опікуна недієздатної особи, а тому внесення змін до актового запису про смерть може бути здійснено лише на підставі рішення суду (а.с.16-17).
За життя ОСОБА_2 заповіту не склав, спадкоємців за законом в нього теж не було, оскільки він сім`ї не мав та проживав сам. Організацію його поховання, як одинокого, здійснювала Дубенська міська рада, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради від 28.03.2024 № 147 (а.с.11).
Місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 є його останнє місце проживання, що підтверджується повідомленням відділу ЦНАП Дубенської міської ради від 09.09.2025 згідно якого вбачається, що за даними реєстру територіальної громади, ОСОБА_2 , знятий з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 з 26.03.2024 у зв`язку зі смертю (а.с.12).
Після смерті ОСОБА_2 пройшов понад один рік, у нього відсутні спадкоємці, оскільки він був особою з числа дітей-сиріт, (що підтверджується рішення виконавчого комітету Дубенської міської ради №304 від 19.04.2007), також він не перебував у шлюбі та не мав дітей, а відтак заявник вважає, що є всі підстави визнати спадщину відумерлою та передати її у власність територіальної громади м. Дубно (а.с.21)
З метою отримання інформації зі Спадкового реєстру про заведення спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 . Дубенська міська рада листом від 28.11.2025 № 4328/05-02-29/25 звернулася до Дубенської державної нотаріальної контори, однак остання відмовила у наданні інформації з посиланням на норми про нотаріальну таємницю (ст. 8 Закону України «Про нотаріат») (а.с.19).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що співвласниками (розмір частки ) житлового будинку по АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 (а.с.20)
Згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №84940215 та №84940238 від 21.04.2026 вбачається, що інформація про заповіти чи спадкові договори на ім`я померлого ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у Спадковому реєстрі відсутня, а спадкова справа після смерті останнього не заводилася (а.с. 47-48).
У відповідності до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 вищевказаної норми, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`я, по батькові прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Частиною 1 ст. 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
У ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Згідно ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст. 1231 цього Кодексу. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до ст.1283 цього Кодексу.
Заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини (ст. 334 ЦПК України).
У заяві про визнання спадщини відумерлою, відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України, повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.
Частиною 3 ст. 1277 ЦК України передбачено, що спадщина визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Тобто, на підставі цієї норми закону територіальна громада виступає як правонаступник в порядку відумерлості, до якої переходить відумерле майно у власність, щодо якого не виявилося спадкоємців.
Відповідно до вимог ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Відумерлою є спадщина, визнана такою на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факту смерті спадкодавця, відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, наявні передбачені ст. 1277 ЦК України підстави для визнання відумерлою спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , та її передачі у власність територіальної громади м.Дубно Рівненської області.
Отже, вся сукупність наданих документів, вказує на підставність заяви.
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.02.2008 № 294, тобто, майно, що увійшло до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , знаходиться на території громади м.Дубно.
За своє життя спадкодавець ОСОБА_2 заповіту не склав, спадкоємців за законом в нього не було, сім`ї не мав, проживав сам. Спадщина на даний час, понад 1 рік з часу відкриття спадщини, не прийнята, оскільки спадкоємці за законом та заповітом відсутні, а він сам був особою з числа дітей-сиріт, не перебував у шлюбі та не мав дітей. Враховуючи викладене та відсутність заперечень з боку зацікавленої особи, суд приходить до висновку, що є всі підстави визнати спадщину відумерлою та передати її у власність територіальної громади м. Дубно. Право власності на таку спадщину виникає у територіальної громади за місцем нерухомого майна, як це передбачено у ч. 3 ст. 1277 ЦК України.
Окрім того, розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах, а саме « ОСОБА_2 »-« ОСОБА_2 », виникли внаслідок допущеної помилки в написанні прізвища померлого під час заповнення лікарського свідоцтва про смерть, де помилково зазначено його, як « ОСОБА_2 », у зв`язку з чим під час реєстрації його смерті в органах реєстрації актів цивільного стану у свідоцтві про смерть також було зазначено це прізвище. Дані розбіжності унеможливлюють документально підтвердити факт належності померлому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відтак в подальшому визнати спадщину відумерлою. Однак, з сукупності поданих до суду документів доведено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.02.2008 № 294 дійсно належить  ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд враховує, що метою встановлення факту належності правовстановлюючого документа є необхідність визнання спадщини відумерлою задля переходу її у власність територіальної громади, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документа, тому суд вважає, що заява підлягає до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 293, 294, 315, 319, 338 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1220, 1221, 1268, 1270, 1277 ЦК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву Дубенської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання спадщини відумерлою - задовольнити.
Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме факт того, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке видане 11.02.2008 державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Тимощук Л.Л., зареєстроване в реєстрі за номером 294, належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями на АДРЕСА_1 відумерлою та передати її у власність територіальної громади м. Дубно.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його підписання.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення суду виготовлено 11.05.2026. 

Заявник: Дубенська міська рада, місцезнаходження: вул..Замкова, 4 м.Дубно Рівненська область, код ЄДРПОУ 05391063, електронна пошта dubno_mrada@ukr.net
 
Заінтересована особа ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: О.М.Томілін