ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3662/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Сороки Ю.Ю., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства “КОВЕЛЬВОДОКАНАЛ” Ковельської міської ради до Державної екологічної інспекції у Волинській області про визнання протиправним та скасування припису, 

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство “КОВЕЛЬВОДОКАНАЛ” Ковельської міської ради звернулося з позовом до Державної екологічної інспекції у Волинській області про визнання протиправним та скасування припису Державної екологічної інспекції у Волинській області №000001 від 03.03.2026 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно направлення на проведення перевірки №1/20-26 від 16.02.2026, наказу Державної екологічної інспекції у Волинській області №28/22-26 від 16.02.2026, посадовими особами органу державного нагляду (контролю) Державною екологічною інспекцією у Волинській області (далі – Держекоінспекція, Відповідач), а саме начальником відділу – старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Волинської області Мосійчук Ольги Олександрівни, головними спеціалістами – державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Волинської області Демидюк Анни Олегівни, Корінчук Сергія Михайловича, Тинчук Андрія Валеріановича було проведено позаплановий захід державного контролю щодо перевірки виконання вимог п.п.1, 2, 5, 6 припису Державної екологічної інспекції у Волинській області від 31.05.2021 №000130 та вимог припису Державної екологічної інспекції у Волинській області від 08.07.2021 №000352.
26 лютого 2026 року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів Відповідачем було складно акт №1/02.26, у якому згідно опису виявлених порушень вимог законодавства було виявлено порушення умов дозволу на спеціальне водокористування, а саме не дотримання нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водний об`єкт (р.Турія), що у свою чергу порушує пункт 3 частини першої статті 44, пункт 6 частини третьої статті 110 Водного кодексу України.
Представник позивача вважає викладені у запереченнях до акту доводи свідчать про відсутність у діях КП «Ковельводоканал» складу порушення вимог водного законодавства, а висновки, викладені в акті перевірки, є необґрунтованими та такими, що не підлягають врахуванню.
Відповідач, всупереч вимогам законодавства та принципам здійснення державного нагляду (контролю), не надав жодної відповіді на подані Позивачем зауваження та заперечення до акта перевірки, не здійснив їх належного розгляду та не спростував наведених у них обґрунтованих доводів, а надіслав на поштову адресу КП «Ковельводоканал» супровідним листом №4-2/525 від 04.03.2026 припис №000001 від 03.03.2026 року із вимогою «забезпечити дотримання умов дозволу на спеціальне водокористування – встановлених нормативів гранично-допустимого скидання забруднюючих речовин у водний об`єкт – р. Турія зі стічними водами після очисних споруд повного біологічного очищення», строком виконання до 23.03.2026, керуючись п.3 ст.44 Водного кодексу України. 
За таких обставин, винесення припису №000001 від 03.03.2026 відбулося без урахування позиції КП «Ковельводоканал», без належної оцінки наданих пояснень, що свідчить про формальний підхід відповідача до здійснення своїх повноважень та порушення принципів об`єктивності, повноти та неупередженості здійснення заходів державного нагляду (контролю).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Представник відповідача у відзиві від 10.04.2026 на позов проти задоволення позовних вимог заперечив, оскільки у протоколах вимірювань показників складу та властивостей вод від 24.02.2026 №3-26 та від 25.02.2026 №5-26 зафіксовано такі концентрації:
1. азот амонійний - 3,45 мг/дм3 за період 17.02-20.02.2026; 
2. залізо загальне - 0,30 мг/дм3 за цей же період; 
3. азот амонійний - 3,98 мг/дм3 за період 21.02-26.02.2026; 
4. залізо загальне - 0,30 мг/дм3 за цей же період. 
При цьому за дозволом від 02.01.2026 №1/ЗХ/49д-26 для випуску №1 у р. Турія встановлено, зокрема: азот амонійний - 3,29 мг/дм3; залізо загальне - 0,28 мг/дм3. 
Отже, встановлені Інспекцією під час перевірки показники фактично свідчать про перевищення саме нормативних концентрацій, закріплених у дозволі: для азоту амонійного - 3,45 мг/дм3 понад 3,29 мг/дм3, а також 3,98 мг/дм3 понад 3,29 мг/дм3; для заліза загального - 0,30 мг/дм3 понад 0,28 мг/дм3. 
А тому висновок акта перевірки про недотримання вимог нормативів ГДС не є припущенням, а базується на фактичних лабораторних результатах, співставлених із нормативами, установленими в чинному дозволі.
У зв`язку із чим, просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.
У відповіді від 14.04.2026 на відзив представник позивача не заперечує, що за результатами лабораторних досліджень зафіксовано певні відхилення концентрацій окремих речовин від значень, визначених у дозволі. 
Разом з тим, сам по собі факт перевищення концентраційних показників не є безумовною підставою для висновку про порушення нормативів ГДС без встановлення перевищення маси скиду забруднюючих речовин за одиницю часу. 
Як підтверджено розрахунками, наведеними у позовній заяві, фактичний скид забруднюючих речовин (у г/год) є меншим за встановлені дозволом нормативи, що свідчить про відсутність перевищення ГДС.
Просить позов задовольнити повністю.
Представник відповідача у запереченнях від 17.04.2026 на відповідь на відзив зауважує, що у чинній редакції Порядку №1100 пункт 5 виключений. Водночас положення, на яке фактично посилається позивач у частині тлумачення ГДС у г/год, наразі прямо відображене у пункті 5 Методичних рекомендацій, затверджених наказом Міндовкілля №173 від 05.03.2021: з метою недопущення нерівномірного (залпового) скидання нормативи ГДС рекомендується визначати у грамах на годину, а перераховані в тонни на рік величини застосовуються для обрахунку платежів і не розглядаються як нормативи ГДС.
Тобто, навіть це положення не підтверджує позицію позивача, а навпаки - свідчить, що посилання лише на річні або похідні розрахунки не може підміняти собою оцінку відповідності встановленим умовам скиду.
Додатково зазначає, що у своїй відповіді на відзив КП «КОВЕЛЬВОДОКАНАЛ» прямо зазначило, що не заперечує факт фіксації за лабораторними дослідженнями певних відхилень концентрацій окремих речовин від значень, визначених у дозволі. 
Отже, спір між сторонами не стосується самих вихідних лабораторних значень, а стосується лише їх правової оцінки. Разом з тим чинний дозвіл на спеціальне водокористування від 02.01.2026 №1/ЗХ/49д-26 встановлює для випуску у р. Турія, зокрема, концентраційні показники для азоту амонійного - 3,29 мг/дм3 та для заліза загального - 0,28 мг/дм3, а акт перевірки від 26.02.2026 фіксує за результатами інструментально-лабораторних вимірювань перевищення цих концентраційних показників: азот амонійний - 3,45 мг/ дм3 та 3,98 мг/дм3, залізо загальне - 0,30 мг/дм3. Саме ці дані стали підставою для висновку про невиконання попереднього припису та винесення припису № 000001 від 03.03.2026.
За таких обставин посилання позивача на власні розрахунки маси скиду не спростовує встановленого факту недодержання показників, закріплених у дозволі та визначених у системі нормативів безпечного водокористування. Інакше кажучи, позивач намагається штучно відокремити один елемент режиму спеціального водокористування від усієї нормативної системи, що суперечить статтям 35, 36, 70, 71 Водного кодексу України, Порядку № 1100 та Правилам № 465.
А тому, просить відмовити у задоволенні позову.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно направлення на проведення перевірки №1/20-26 від 16.02.2026, наказу Державної екологічної інспекції у Волинській області №28/22-26 від 16.02.2026, посадовими особами органу державного нагляду (контролю) Державною екологічною інспекцією у Волинській області (далі – Держекоінспекція, Відповідач), а саме начальником відділу – старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Волинської області Мосійчук Ольги Олександрівни, головними спеціалістами – державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Волинської області Демидюк Анни Олегівни, Корінчук Сергія Михайловича, Тинчук Андрія Валеріановича було проведено позаплановий захід державного контролю щодо перевірки виконання вимог п.п.1, 2, 5, 6 припису Державної екологічної інспекції у Волинській області від 31.05.2021 №000130 та вимог припису Державної екологічної інспекції у Волинській області від 08.07.2021 №000352.
26 лютого 2026 року за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів відповідачем було складно акт №1/02.26, у якому згідно опису виявлених порушень вимог законодавства було виявлено порушення умов дозволу на спеціальне водокористування, а саме не дотримання нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водний об`єкт (р.Турія), що у свою чергу порушує пункт 3 частини першої статті 44, пункт 6 частини третьої статті 110 Водного кодексу України.
Згідно акту перевірки №1/02.26 від 26.02.2026, 17.02.2026, 20.02.2026 та 26.02.2026 були відібрані проби стічної води після очисних споруд та в контрольних створах р. Турія для проведення інструментально лабораторних вимірювань.
У протоколах вимірювань показників складу та властивостей вод від 24.02.2026 №3-26 та від 25.02.2026 №5-26 зафіксовано такі концентрації:
1. азот амонійний - 3,45 мг/дм3 за період 17.02-20.02.2026; 
2. залізо загальне - 0,30 мг/дм3 за цей же період; 
3. азот амонійний - 3,98 мг/дм3 за період 21.02-26.02.2026; 
4. залізо загальне - 0,30 мг/дм3 за цей же період. 
При цьому, за дозволом від 02.01.2026 №1/ЗХ/49д-26 для випуску №1 у р. Турія встановлено, зокрема: азот амонійний - 3,29 мг/дм3; залізо загальне - 0,28 мг/дм3. 
За результатами перевірки державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Волинської області винесено припис №000001 від 03.03.2026 із вимогою забезпечити дотримання умов дозволу на спеціальне водокористування – встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водний об`єкт р. Турія зі стічними водами після очисних споруд повного біологічного очищення.
Надаючи оцінку спірному припису суд враховує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає, зокрема, Закон України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).
В абзацах 2, 3 частини першої статті 1 вказаного Закону визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно з абзацу 5 частини першої статті 6 Закону №877-V підставами для здійснення позапланових заходів є: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. 
За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт (абз.1 ч.6 ст.7 Закону №877-V).
На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу (ч.7 ст.7 Закону №877-V).
Припис – обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку (ч. 8 ст.7 Закону № 877-V).
Відповідно до частини дев`ятої статті 7 Закону №877-V розпорядчі документи щодо усунення порушень вимог законодавства можуть бути оскаржені до відповідного центрального органу виконавчої влади або суду в установленому законом порядку.
З огляду на зміст положень статей 4, 7 Закону №877-V припис органу державного нагляду (контролю) є розпорядчим документом, в якому, з урахуванням характеру спірних правовідносин, мають бути наведені конкретні порушення суб`єктом господарювання норм законодавства про охорону навколишнього природного середовища, які вже мали місце на момент проведення перевірки, та встановлені строки усунення цих порушень, оскільки метою видання приписів є саме усунення таких виявлених порушень.
Така спрямованість припису на усунення виявлених перевіркою порушень у встановлені органом державного нагляду (контролю) строки узгоджується і з положеннями абзацу 4 частини першої статті 6 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності”, згідно з якими підставами для здійснення позапланових заходів є: перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю).
Таким чином, до припису можуть включатися виключно вимоги, направлені на усунення виявлених у ході перевірки порушень.
З акту перевірки слідує, що підставою для складення припису Державної екологічної інспекції у Волинській області №000001 від 03.03.2026 слугувало те, що концентраційні показники, згідно чинного дозволу на спеціальне водокористування від 02.01.2026 №1/ЗХ/49д-26, становлять для азоту амонійного - 3,29 мг/дм3 та для заліза загального - 0,28 мг/дм3, в той час як акт перевірки від 26.02.2026 фіксує за результатами інструментально-лабораторних вимірювань перевищення цих концентраційних показників: азот амонійний - 3,45 мг/ дм3 та 3,98 мг/дм3, залізо загальне - 0,30 мг/дм3, тобто актом перевірки зафіксовано фактичне перевищення дозволених концентраційних показників.
В свою чергу, позапланова перевірка 2026 року проводилась саме для перевірки виконання вимог раніше виданих приписів, у тому числі припису від 08.07.2021 №000352, яким КП «КОВЕЛЬВОДОКАНАЛ» було зобов`язано забезпечити додержання умов дозволу на спеціальне водокористування - затверджених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин у водний об`єкт із зворотними водами.
Відповідно до статті 1 Водного кодексу України, гранично допустимий скид (ГДС) речовини – це маса речовини у зворотній воді, що є максимально допустимою для відведення за встановленим режимом даного пункту водного об`єкта за одиницю часу. 
Водночас, Водний кодекс окремо визначає і поняття гранично допустимої концентрації (ГДК) як встановлений рівень концентрації речовини у воді, вище якого вода вважається непридатною для відповідних цілей водокористування. 
Пункт 3 частини першої статті 44 Водного кодексу України покладає на водокористувачів обов`язок дотримувати встановлених нормативів ГДС забруднюючих речовин та встановлених лімітів скидання забруднюючих речовин, а пункт 6 частини третьої статті 110 Водного кодексу передбачає відповідальність за порушення цих вимог.
Стаття 38 Водного кодексу України встановлює, що нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин встановлюються з метою поетапного досягнення екологічного нормативу якості води, а порядок їх розробки та перелік речовин, скидання яких нормується, встановлюються Кабінетом Міністрів України. 
Саме з цією метою діють Правила, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1999 №465, а також Методичні рекомендації, затверджені наказом Міндовкілля від 05.03.2021 №173.
Пункт 18 Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою КМУ №465, прямо передбачає, що нормативи ГДС забруднюючих речовин встановлюються з метою поетапного поліпшення якості води і дотримання санітарно-гігієнічних нормативів у водних об`єктах. 
Методичні рекомендації 2021 року деталізують механізм формування нормативів ГДС і прямо оперують не лише масою речовини за одиницю часу, а й допустимими концентраціями речовин у зворотних водах (Cгдс). Розділ III Методичних рекомендацій прямо називається: «Фактичні, вихідні для розрахунку нормативів ГДС, розрахункові та прийняті для встановлення нормативів ГДС допустимі концентрації речовин (C ГДС)».
Позиція позивача зводиться до того, що, хоча у протоколах вимірювань зафіксовано концентрації азоту амонійного та заліза загального вище окремих установлених у дозволі концентраційних показників, однак після множення фактичних концентрацій на середній погодинний об`єм скиду розрахована маса речовини виявляється меншою, ніж значення ГДС у г/год, наведене в дозволі, саме на цьому позивач будує висновок про відсутність порушення.
Відповідно до статті 35 Водного кодексу України у галузі використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів встановлюються, зокрема, нормативи екологічної безпеки водокористування, екологічний норматив якості води та нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Отже, законодавець прямо розглядає нормативи ГДС не ізольовано, а як складову загальної системи нормативного регулювання використання і охорони вод. 
Стаття 36 Водного кодексу України встановлює, що для оцінки можливостей використання води з водних об`єктів визначаються нормативи, які забезпечують безпечні умови водокористування, а саме: гранично допустимі концентрації речовин для водних об`єктів, що використовуються для питних, господарсько-побутових та інших потреб населення, а також гранично допустимі концентрації речовин у водних об`єктах, вода яких використовується для потреб рибного господарства. Таким чином, закон прямо пов`язує правовий режим скидання зворотних вод не лише з формальною масою речовини, а й з вимогами безпечності водокористування та дотриманням рибогосподарських нормативів.
Зазначене узгоджується і з пунктом 7 Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 465, відповідно до якого нормування якості води водного об`єкта здійснюється шляхом встановлення сукупності допустимих значень показників складу та властивостей води, у межах яких забезпечуються безпечні умови водокористування, причому такі значення встановлюються не лише для питних, господарсько-побутових і рекреаційних потреб, а також для потреб рибного господарства. 
Крім того, пункт 8 цих Правил передбачає, що у контрольному створі мають дотримуватися санітарно-гігієнічний та рибогосподарський нормативи якості води.
Пункт 1 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1100, визначає, що цей Порядок встановлює основні вимоги до нормування гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, які присутні у складі зворотних вод водокористувачів. Пункт 2 цього Порядку визначає ГДС як масу речовини у зворотній воді, максимально допустиму для відведення за встановленим режимом за одиницю часу, а пункт 3 - що нормативи ГДС встановлюються з метою поетапного досягнення екологічного нормативу якості води та забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини і водних екосистем.
Пункт 4 Порядку № 1100 встановлює, що нормативи ГДС визначаються для водокористувачів, які скидають зворотні води у водні об`єкти, відповідно до переліку забруднюючих речовин, скидання яких у водні об`єкти нормується в усіх випадках, а додаткові забруднюючі речовини, показники та характеристики зворотних вод визначаються з урахуванням, зокрема, нормативів екологічної безпеки водокористування, нормативів якості води водних об`єктів, результатів державного моніторингу вод і особливостей технології виробництва водокористувача. Тобто й на рівні Порядку №1100 нормативи ГДС не зводяться до «голої маси», а розглядаються в контексті всього комплексу показників безпечності та якості води.
Крім того, пункт 7 Порядку № 1100 зобов`язує водокористувачів регулярно, не менш як один раз на квартал, визначати вміст забруднюючих речовин у зворотних водах за допомогою інструментально-лабораторних вимірювань. 
Отже, результати лабораторних досліджень, отримані під час перевірки, є належним та передбаченим самим законодавством джерелом встановлення відповідності чи невідповідності складу зворотних вод установленим нормативам. 
Водночас, суд звертає увагу на те, що у чинній редакції Порядку №1100 пункт 5 виключений. 
Разом з тим, положення, на яке фактично посилається позивач у частині тлумачення ГДС у г/год, наразі прямо відображене у пункті 5 Методичних рекомендацій, затверджених наказом Міндовкілля №173 від 05.03.2021: з метою недопущення нерівномірного (залпового) скидання нормативи ГДС рекомендується визначати у грамах на годину, а перераховані в тонни на рік величини застосовуються для обрахунку платежів і не розглядаються як нормативи ГДС. 
Тобто, положення не підтверджує позицію позивача, а навпаки - свідчить, що посилання лише на річні або похідні розрахунки не може підміняти собою оцінку відповідності встановленим умовам скиду.
Отже, вже сама система правового регулювання спростовує довід позивача про те, що належне дотримання умов спеціального водокористування може оцінюватися виключно через арифметичне зіставлення маси забруднюючої речовини у г/год.
Як встановлено судом, чинний дозвіл на спеціальне водокористування від 02.01.2026 №1/ЗХ/49д-26 встановлює для випуску у р. Турія, зокрема, концентраційні показники для азоту амонійного - 3,29 мг/дм3 та для заліза загального - 0,28 мг/дм3, а акт перевірки від 26.02.2026 фіксує за результатами інструментально-лабораторних вимірювань перевищення цих концентраційних показників: азот амонійний - 3,45 мг/ дм3 та 3,98 мг/дм3, залізо загальне - 0,30 мг/дм3. 
Саме ці дані стали підставою для висновку про невиконання попереднього припису та винесення припису №000001 від 03.03.2026. 
За таких обставин посилання позивача на власні розрахунки маси скиду не спростовує встановленого факту недодержання показників, закріплених у дозволі та визначених у системі нормативів безпечного водокористування. 
Крім того, посилання позивача на те, що протоколи лабораторних вимірювань не були йому належним чином надані, саме по собі не спростовує ані факту проведення вимірювань, ані зафіксованих у них показників, тим більше що у своїй відповіді на відзив позивач оперує змістом цих протоколів та визнає наявність відхилень концентрацій від дозволених значень.
Таким чином, припис №000001 від 03.03.2026 прийнято відповідачем обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством.
З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог Комунального підприємства “КОВЕЛЬВОДОКАНАЛ” Ковельської міської ради, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю. 
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства “КОВЕЛЬВОДОКАНАЛ” Ковельської міської ради до Державної екологічної інспекції у Волинській області про визнання протиправним та скасування припису відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Комунальне підприємств “КОВЕЛЬВОДОКАНАЛ” Ковельської міської ради (45008, Волинська область, Ковельський район, місто Ковель, вулиця Геологів, будинок 2, код ЄДРПОУ 05500871)
Відповідач: Державна екологічна інспекція у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Степана Бандери, будинок 20, код ЄДРПОУ 38009738).

Суддя Ю.Ю. Сорока