Справа № 766/13095/25
н/п 2/766/6581/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.
за участю секретаря Кирпиченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 31.07.2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №22030000070740, відповідно до умов якого банк зобов”язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов”язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит ( проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов”язання у порядку встановленому договором. Кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов”язання. 15.12.2021 року згідно умов договору факторингу №15/12/21, АТ “Банк Кредит Дніпро” відступлено право вимоги за кредитним договором №22030000070740 від 31.07.2018 року на користь ТОВ “Цикл Фінанс”, а відповідно ТОВ “Цикл Фінанс” набуто право вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 17164,55 грн, з яких: 13538,09 грн - заборгованість по тілу кредиту; заборгованість по відсотках - 14,19 грн; заборгованість по комісії 3612,27 грн. Крім того, у зв”язку з неналежним виконанням відповідачем зобов”язання, позивачем проведено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 479,02 грн - інфляційні втрати, 79,01 грн - 3% річних. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №22030000070740 від 31.07.2018 року у розмірі17722,58 грн, та понесені судові витрати по справі, за сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.09.2025 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд.
08.04.2026 року відповідачем ОСОБА_1 до суду наданий відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд», в якому зазначила, що позивачем не доведено факту оформлення кредитного договору та умов кредитування. Відсутній оригінал Кредитного договору з додатками на ім`я відповідача. Відповідач не має вказаного Кредитного договору, Графіку платежів та Паспорта споживчого кредиту до нього, а також не визнає вказаної заборгованості за ним. На думку відповідача, позивачем не доведено факту оформлення кредитного договору між Банком та відповідачем, в додатках до позовної заяви надано договір Банку з іншою особою, яка не має ні якого відношення до відповідача. Позивачем не доведено факту вжиття заходів із досудового врегулювання спору, оскільки відповідач не отримував досудової вимоги від позивача, та не мав уявлення про існування такої вимоги. Також відповідача зазначив, що позивачем не доведено факту наявності кредитного договору відповідача у реєстрі боржників згідно договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року. Крім того, відповідач заперечує проти заявлених позивачем 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, У зв`язку з викладеним, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, 
Відповідач у судове засідання не з`явився, про част а місце розгляду спави повідомлений належним чином, свою позицію щодо заявлених позовоних вимог виклав у відзиві на позов від 08.04.2026 року, та просив проводити розгляд справи у його відсутність.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач, обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги до відповідача посилається на те, що 31.07.2018 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22030000070740 в електронному вигляді, відповідно до умов якого банк зобов”язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування у розмірі 13600,00 грн, строк кредитування 12 місяців, кінцева дата повернення кредиту 20.12.2020 року, цільове призначення на споживчі потреби, процентна ставка за користування кредитом у розмірі 0,001% річних, на прострочену заборгованість у розмірі 56,0%, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 20.12.2019 по 19.04.2020 року у розмірі 9% від суми кредиту; 20.04.2020 року по 19.07.2020 року у розмірі 7%; від суми кредиту; 20.07.2020 по 19.10.2020 року у розмірі 5% річних; з 20.10.2020 по 20.12.2020 року у розмірі 2,95% від суми кредиту (п.1.2), а клієнт зобов”язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов”язання у порядку встановленому договором. 
Відповідно до умов Кредитного договору, договір набуває чинності з моменту підписання сторонами цього Кредитного договору та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за договором.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Тобто, аналіз вказаної статті вказує на те, що кредитний договір укладається між конкретним кредитодавцем (банком/фінансовою компанією) та позичальником. Зобов`язання виникають лише між сторонами договору.
Відповідачем позовні вимоги не визнаються, у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачем не доведено факту оформлення кредитного договору між Банком та відповідачем – ОСОБА_1 , оскільки в додатках до позовної заяви надано кредитний договір, укладений Банком з іншою особою, яка не є відповідачем по справі.
Судом встановлено, що позивичаем на підтвердження наявності між сторонами зобов`язальних правовідносин, що витікають з кредитного договору, наданий кредитний договір №22036000254032, укладений 20.12.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_2 , який не є стороною у зобов`язанні за кредитним договором № 22030000070740 від 31.07.2018 року, що є предметом розгляду у цій справі.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
При цьому, реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). 
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Отже, саме на позивача законом покладено обов`язок доказування обставин, на які він посилається у позовній заяві. 
У Постанові від 13.05.2020 р. у справі № 219/1704/17 Верховний Суд вказав: «Верховний Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.
Позивачем не були надані додаткові пояснення, щодо вказаної відповідачем у відзиві на позов обставини, клопотання про витребування доказів не надходило.
Матеріали справи не містять жодного документу, що підтверджує укладення відповідачем вказаного кредитного договору, про які заявлено позивачем в позовній заяві, протилежного позивачем не доведено і матеріали справи не містять доказів на обгрунтування позову. 
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Таким чином, суд вважає, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами, що між первісним кредитором та відповідачем був укладений договір № 22030000070740 від 31.07.2018 рокув електронному вигляді, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню у повному обсязі..
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України позивачем повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені і які очікує понести позивач в зв`язку із розглядом справи становить - сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, то понесені судові витрати з розгляду справи покласти на позивача.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.207,626,628,1054, ст.ст.77-81,133,141, 263, 265, 287 ЦПК України, суд
вирішив:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: http://ksm.ks.court.gov.ua. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 18.05.2026 року

Суддя	С. І. Майдан