03 червня 2026 року

Справа № 642/1364/26
Провадження № 3/642/403/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року       м. Харків
Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Васищеве, Харківського району, Харківської області, громадянина України, вдівця, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 594035 від 17.02.2026, то 17.02.2026 о 15 год. 26 хв. за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, буд. 2/2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ за адресою м.Харків, вул.Ахієзерів, 18А, у лікаря нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Дії ОСОБА_1 які полягали в порушенні вимоги п. 2.5 ПДР України, кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.
Так, відповідно до положень частини першої статті 59 Конституції України кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Розширене тлумачення цієї норми надав Конституційний Суд України.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України, статті 44 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 268, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про право вільного вибору захисника) від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав», в аспекті конституційного звернення громадянина ОСОБА_2 треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Оскільки ОСОБА_3 не є адвокатом чи фахівцем в галузі права в задоволенні клопотання щодо її представництва відмовлено.
27.03.2026 ОСОБА_1 надав до суду заяву про незаконність складеного протоколу, у якій зазначає, що медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння не проводився лікарем-наркологом КНП ХОР «ОКНЛ» за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів, буд. 18. Просив скасувати протокол про адміністративне правопорушення, як необґрунтований та незаконний. Крім того, 27.03.2026 подав ще одну заяву, в якій просив долучити докази до справи, зокрема, диск з відеозаписом.
01.04.2026 ОСОБА_1 надав заяву про неналежність доказу, а саме направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водія, посилаючись на невірно зазначену адресу медичного закладу (м. Харків, вул. Ахієзерів, 18А).
03.06.2026 ОСОБА_1 подано заяву про визнання рапорту сержанта поліції Панченко О. неналежним та недопустимим доказом в розумінні ст.251 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та показав, що 17.02.2026 приблизно о 15 год. 30 хв. він разом з ОСОБА_3 на транспортному засобі ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Ярославська в м. Харкові та був зупинений працівниками патрульної поліції, які попрохали відповідні документи, які він надав. Поліцейським було зазначено що він знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, оскільки у нього блищать очі та вбачаються тремтіння пальців рук. Після того, до них під`їхав бус з працівниками ТЦК, яким він передав документи для перевірки, зазначивши, що дружина померла, а він піклується за своїми дітьми. Поліцейські, які роз`яснили йому права, не пропонували йому проїхати до медзакладу, а також не роз`яснювали, що в разі відмови буде складено відповідний протокол. Протокол про адміністративне правопорушення йому не видавався, його не відсторонювали від керування автомобілем, екіпаж патрульної поліції поїхав, після чого він також продовжив рух. Свідок знімала на телефон його спілкування з ТЦК. Відео про спілкування з ТЦК, де він зазначає, що є батьком, який піклується за дітьми одноособово, а також, що він не зареєстрований у жодному ТЦК нічого не підтверджує і не відноситься до обставин адміністративного правопорушення. Скарги на дії працівників поліції він не подавав.
За клопотанням ОСОБА_1 була допитана свідок ОСОБА_3 , яка в судовому засіданні показала, що 17.02.2026 вона разом з ОСОБА_1 приблизно о 12 год. 00 хв. знаходилась у Харківському районному суді Харківської області, де вона представляла інтереси останнього. В подальшому ОСОБА_1 на автомобілі ВАЗ підвозив її до дому через Центральний ринок, і приблизно після 15 год. по вул. Ярославська зупинився на вимогу працівників патрульної поліції, які зазначили, що в автомобілі не працює задній ліхтар, а також викривлено дзеркало. Вона знаходилась на передньому пасажирському сидінні автомобілю та фотографувала поліцейських, однак про що вони говорили з ОСОБА_1 не чула. В подальшому приїхав бус з співробітниками ТЦК, які спілкувались з ОСОБА_1 , при цьому співробітники поліції знаходилися поряд, однак участі в розмові не приймали. Вона знімала відео спілкування співробітників ТЦК з ОСОБА_1 , яке було коректним. При цьому ОСОБА_1 надав свідоцтво про смерть дружини та свідоцтва про народження дітей. В подальшому співробітники ТЦК поїхали, а до них підійшла співробітник патрульної поліції, яка їх не затримувала, після чого екіпаж патрульної поліції поїхав, а вони поїхали за ними. Чи роз`яснювалися права ОСОБА_1 , чи пропонувалось пройти огляд у медзакладі вона не знає т.я. знаходилась у автомобілі і розмову з поліцейськими вона не чула, а лише була присутня коли поліцейська їх відпустила. Вона не чула про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем, але зазначила поліцейським, що має посвідчення на право на керування транспортним засобом. 
Вислухавши доводи ОСОБА_1 , допитавши свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить до таких висновків.
Стаття 7 КУпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Як визначено статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, розглядаючи таку справу, орган повинен забезпечити законність при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.
Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.
Зокрема, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.
Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.
Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
Відповідно до ст. 245 КУпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», де зазначено, що згідно зі ст. 245 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до п.4 розділу І Інструкції є:наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря, фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Аналізуючи зазначені норми Інструкції, суд приходить до висновку, що в даному випадку працівники поліції діяли в межах цієї Інструкції та посадових обов`язків, склали відповідний протокол про адміністративне правопорушення, вбачаючи в діях ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху України.
Складений уповноваженими особами протокол відносно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, були роз`яснені працівниками поліції, що зафіксовано на відеозапису.
Вина у вчиненому правопорушенні за наведених вище обставин підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 594035 від 17.02.2026, направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.02.2026; відеозаписом долученим до матеріалів справи; довідкою про те, що згідно облікових даних Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал НПУ» ОСОБА_1  отримував посвідчення водія НОМЕР_2 .
В судовому засіданні був досліджений відеозапис с нагрудних камер інспекторів УПП, який підтверджує порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України. З відеозапису вбачається, що поліцейським о 15:30 ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я та роз`яснено наслідки такої відмови, на що водій двічі відмовився від такого проходження. О 15:31- 15:32 ОСОБА_1 роз`яснені його права та зазначено, що буде складено протокол про відмову від проходження огляду за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. В подальшому о 15:50 поліцейським Халіну Р.М. оголошено зміст протоколу за відмову від проходження огляду та запропоновано отримати його копію, на що останній відмовився, зазначивши, що нічого підписувати не буде. О 15:50:59 водія ОСОБА_1 повідомлено про відсторонення від керування транспортним засобом, при цьому надано дозвіл на керування транспортним засобом пасажирці ( ОСОБА_3 ), яка повідомила про наявність у неї водійського посвідчення відповідної категорії. О 15:51:13 поліцейський повторно зазначає про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Також судом був досліджений відеозапис наданий ОСОБА_1 , з якого вбачається спілкування співробітників ТЦК та СП з ОСОБА_1 , який при перевірці надавав документи про смерть дружини та свідоцтва про народження дітей та відповідає на питання, чому не зареєстрований у жодному ТЦК та СП.
Сам ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що спілкування зі співробітниками ТЦК, відсутність реєстрації у ТЦК нічого не підтверджує і не відноситься до обставин адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія, тобто ним було складено іспит на знання вимог Правил дорожнього руху України. За таких обставин, суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування Правил дорожнього руху України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 на те, що поліцейські не пропонували йому проїхати до закладу охорони здоров`я, не роз`яснювали, що в разі відмови буде складено відповідний протокол, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а також що протокол про адміністративне правопорушення йому не видавався, а екіпаж з патрульної поліції поїхав, після чого він також продовжив рух, спростовуються відеозаписами з нагрудних бодікамер поліцейських, а саме: о 15:30-15:32 год. (пропозиція огляду та відмова від огляду) та 15:50-15:51 год. (оголошення протоколу, відмова в його отриманні, відсторонення від керування та залучення іншого водія).
Посилання ОСОБА_1 на неналежність доказу «направлення на медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у зв`язку з відсутністю медичного закладу КНП ХОР ОКНЛ в м.Харкові по вул.Ахієзерів, 18А, суд відхиляє, оскільки за вказаною адресою функціонує відділення цілодобової експретизи алкогольного та наркотичного сп`яніння КНП ХОР ОКНЛ.
Доводи ОСОБА_1 щодо незаконності «безпричинного» складання протоколу, суд також не сприймає, оскільки протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП був складений за порушення водієм п.2.5 ПДР України. 
Крім того, посилання ОСОБА_1 про те, що поліцейські не є медичними фахівцями в області наркології, суд оцінює критично, оскільки згідно п.2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, перелік яких міститься у п.3 цього розділу, при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були підтверджені свідками або зафіксовані на відео, а також окремої процедури огляду на наявність таких ознак сп`яніння, також норми КУпАП та Інструкції № 1452/735 не передбачають обов`язку поліцейського озвучити водію наявні у нього ознаки сп`яніння.
Повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
На підставі наведеного та за результатами дослідження відеозапису з бодікамер поліцейських, агрументи водія про безпідставність вимоги поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не можуть буті взяті до уваги, оскільки встановити наявність ознак алкогольного сп`яніння з відеозапису об`єктивно неможливо та не передбачено законодавством. Такі ознаки були встановлені працівниками поліції та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи ОСОБА_1 про визнання рапорту сержанта поліції Панченко О. неналежним та недопустимим доказом в розумінні ст.251 КУпАП є переконливими, оскільки рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, про що зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі №524/4668/17. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, з врахуванням сукупності інших доказів по справі, та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними та допустимими доказами.
Докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що узгоджуються між собою, є допустимими, належними та достатніми, та всі встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України та його дії за ч.1 ст.130 КУпАП кваліфіковані вірно.
Матеріали справи не містять доказів порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та положень «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» №1395 від 07.11.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853 (з внесеними змінами).
Суд вважає, що дії поліцейських по виявленню у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, пропозиції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та фіксації відмови вказаного водія від проходження такого огляду відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Правопорушник підлягає адміністративній відповідальності. Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, згідно ст. 17 КУпАП, судом не встановлено, строк притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися. 
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. 
Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Пом`якшуючих обставин, визначених ст. 34 КУпАП, та обтяжуючих обставин, визначених ст.35 КУпАП не встановлено.
В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Оцінюючи докази наявні у справі в їх сукупності, з точки зору їх належності та допустимості, враховуючи обставини справи, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, характеристику правопорушника, ступінь його вини, з метою подальшого запобігання скоєння порушення в майбутньому, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, як такого, що буде достатнім для виправленням правопорушника.
Згідно до ст. 40-1 КУпАП з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 33, 40, 268, 283, 284, ч.1 ст.130 КУпАП, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. відповідно до ст. 40-1 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення порушнику постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому Законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова.

Суддя Л.Г. Проценко