ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 травня 2026 року м. Житомир справа № 560/7466/25
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Хмельницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на території Харківської області у період з 01.01.2025 року по 25.01.2025; з 28.01.2025 по 04.02.2025 з розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно участі у таких діях та заходах;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуваня збройної агресії на території Харківської області у період з 01.01.2025 року по 25.01.2025; з 28.01.2025 по 04.02.2025 з розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період часу з 07.08.2024 року по 05.02.2025 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . З 01.01.2025 року по 25.01.2025; з 28.01.2025 по 04.02.2025 позивач приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській області, Ізюмському районі, н.п. Борова, н.п. Загризове, що підтверджується довідкою від 01.04.2025 за № 471. Проте, на думку позивача, відповідач неправильно нараховував йому грошове забезпечення за період служби у військовій частині, а саме протиправно не виплатив додаткову винагороду за вказані періоди з розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу участі у таких діях. Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. за безпосередню участь у таких діях та заходах відповідно до постанови № 168, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду передано адміністративну справу №560/7466/25 на розгляд Житомирському окружному адміністративному суду.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження адміністративну справу № 560/7466/25 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Відповідач – Військова частина НОМЕР_1 , надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представник зазначає, що з 07.08.2024 року по 05.02.2025 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира міномету 2 відділення мінометного взводу. Підставою для здійснення виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану у відповідності до постанови №168 з розрахунку 30000 грн або 100000 грн. є бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій, рапорт (донесення) командира підрозділу. Відповідно до рапорту командира мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 від 01.02.2025 року (вх. № 673) командиру міномету 2 відділення мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 майстер - сержанту ОСОБА_1 має бути здійснено виплата грошової винагороди за січень 2025 року (за період з 01.01.2025 року по 27.01.2025 року) у розмірі 30 000 грн. Відповідно до рапорту командира мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 від 01.03.2025 року (вх. № 969) командиру міномета 2 відділення мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 майстер - сержанту ОСОБА_1 виплатити грошову винагороду за лютий 2025 року (за період з 01.02.2025 року по 04.02.2025 року) у розмірі 30 000 грн. Відповідно до довідки з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 (інвентарний № 11/дск від 01.01.2025), за січень 2025 року майстер - сержант ОСОБА_1 не значиться. Відповідач вважає, що військова частина діяла в межах та на підставі чинного законодавства.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а також дослідивши подані сторонами документи, суд встановив таке.
З 07.08.2024 року по 05.02.2025 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира міномету 2 відділення мінометного взводу. 
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06.02.2025 №38 ОСОБА_1 з 06.02.2025 зарахований до списків особового складу та на всі види грошового забезпечення військової частини НОМЕР_2 .
Згідно з довідкою за № 471 від 01.04.2025 ОСОБА_1 у період часу з 01.01.2025 року по 25.01.2025; з 28.01.2025 по 04.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській області, Ізюмському районі, н.п. Борова, н.п. Загризове. Підстава: журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2025 №11/дск.
Відповідно до рапорту командира мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 від 01.02.2025 року (вх. № 673) командиру міномету 2 відділення мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 майстер - сержанту ОСОБА_1 має бути здійснено виплату грошової винагороди за січень 2025 року (за період з 01.01.2025 року по 27.01.2025 року) у розмірі 30 000 грн.
Відповідно до п. 1 витягу з наказу командира військової частини від 05.02.2025 року № 95 «Про виплату додаткової винагороди за січень 2025» виплатити особовому складу додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. у розрахунку за січень 2025 року пропорційно часу виконання бойових завдань, відповідно до додатку 1 до цього наказу.
Відповідно до рапорту командира мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_2 від 01.03.2025 року (вх. № 969) командиру міномета 2 відділення мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 майстер - сержанту ОСОБА_1 виплатити грошову винагороду за лютий 2025 року (за період з 01.02.2025 року по 04.02.2025 року) у розмірі 30 000 грн.
Відповідно до п. 1 витягу з наказу командира військової частини від 05.03.2025 року №148 «Про виплату додаткової винагороди за лютий 2025» виплатити особовому складу додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. У розрахунку за лютий 2025 року пропорційно часу виконання бойових завдань, відповідно до додатку 1 до цього наказу. Додатком 1 до витягу з наказу командира військової частини від 05.03.2025 року №148 передбачено виплатити майстер - сержанту ОСОБА_1 грошову винагороду за лютий 2025 року за період з 01.02.2025 року по 04.04.2025 року на підставі рапорту молодшого лейтенанта ОСОБА_2 від 01.03.2025 року № 969.
Позивач, вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. за безпосередню участь у таких діях та заходах відповідно до постанови № 168, звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
В подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та на час розгляду справи не скасований.
На виконання указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168).
До Постанови №168 неодноразово вносилися зміни та доповнення.
Пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 2-1 Постанови №168 було установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 2 розділу І вказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
За змістом пункту 3 розділу І Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Згідно із пунктом 2 рішення Міністра оборони України від 07 березня 2022 року № 48/1217, прийнятим у зв`язку з прийняттям Постанови № 168, з 24 лютого 2022 року на період дії воєнного стану належить виплачувати військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (крім тих, хто самовільно залишив військові частини або добровільно здався в полон):
2.1 за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), визначених рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України, додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень у розрахунку на місяць (пропорційно часу участі у таких діях і заходах).
Порядок документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України 06 березня 2022 року […];
2.2 іншим військовослужбовцям в розмірі 30000 гривень пропорційно у розрахунку на місяць.
Відповідно до пункту 3 рішення Міністра оборони України від 07 березня 2022 року № 248/1217 виплату додаткових винагород в розмірі 100000 гривень та 30000 гривень здійснювати (в тому числі військовослужбовцям строкової служби) на підставі наказів: командирів (начальників, керівників) (далі командири) особовому складу військової частини (установи) (далі військової частини); керівника вищого органу військового управління командирам військових частин.
23.06.2022 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 р. №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
За змістом пункту 1 Окремого доручення під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно із бойовим розпорядженням; завдань з ведення оперативної розвідки; бойових завдань з відбиття збройного нападу; виконання бойових завдань у районі ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп; з вогневого ураження повітряних цілей, з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
Відповідно до пункту 2 Окремого доручення на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлено виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:
100000 гривень військовослужбовцям, беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);
30000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку із звільнення з військової служби.
Абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення передбачено, що до документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі:
бойового наказу (бойового розпорядження);
журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
За змістом пункту 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для отримання військовослужбовцем додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі: бойових наказів (бойових розпоряджень), журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу (групи) про участь такого військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових завдань,
У межах спірних правовідносинах заявлено позовні вимоги щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, виходячи із розрахунку 100000 гривень за безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії), необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України у періоді з 01.01.2025 року по 25.01.2025; з 28.01.2025 по 04.02.2025.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 07.08.2024 року по 05.02.2025 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира міномету 2 відділення мінометного взводу. 
У період часу з 01.01.2025 року по 25.01.2025; з 28.01.2025 по 04.02.2025 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській області, Ізюмському районі, н.п. Борова, н.п. Загризове, що підтверджуєтьмя довідкою за № 471 від 01.04.2025, що була оформлена на підставі журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2025 №11/дск.
В той же час, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 20.06.2025 №752, в журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 (інвентарний № 11/дск від 01.01.2025), за січень 2025 року майстер - сержант ОСОБА_1 не значиться.
У постанові від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23 Верховний Суд зауважив, що, розглядаючи подібну категорію справ, суди повинні перевіряти, чи підтверджує видана довідка участь військовослужбовця у бойових діях у визначений період, розглядаючи її разом з іншими доказами.
Водночас, з матеріалів справи не вбачається документального підтвердження обставин безпосередньої участі позивача у вказаний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Матеріали справи не містять бойових наказів (бойових розпоряджень), журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки, списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань, бойових донесень, рапортів командира про безпосередню участь позивача у бойових діях чи виконанні бойових завдань у спірний період.
Отже, наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються доводи позивача про його безпосередню участь в бойових діях протягом спірного періоду.
Суд не приймає посилання позивача на довідку за № 471 від 01.04.2025, оскільки довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України встановленого зразка (додаток 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України») є підставою для надання статусу учасника бойових дій, про що також зазначено в самій довідці.
Крім того, суд зазначає, що сам по собі факт перебування військовослужбовця у Харківській області не свідчить про його безпосередню участь у бойових діях, виконання бойових (спеціальних) завдань на підставі бойових наказів (бойових розпоряджень).
Тож за відсутності умов безпосередньої участі позивача у бойових діях протягом спірного періоду позивач не має права на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн.
За таких обставин, доводи позивача щодо бездіяльності відповідача при нарахуванні та виплаті додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 у розмірі 100000 грн. з 01.01.2025 року по 25.01.2025; з 28.01.2025 по 04.02.2025 не знайшли свого підтвердження.
Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Натомість, в даному випадку позивачем не підтверджено належними доказами обставин, якими обґрунтовані заявлені вимоги, та не спростовано доводів відповідача.
Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко

08.05.26