ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
24.06.2026	Справа № 910/620/25 (910/16054/25)	
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" (01135, м. Київ, вул. Жилянська,148, ідентифікаційний код 40806442) 
до Приватного підприємства "Будіндустрія-1" (01135, м. Київ, вул. Г.Андрющенка,4, офіс 93, ідентифікаційний код 34763197)
про визнання недійсним правочину та стягнення 2 669 467,78грн.
в межах справи №910/620/25
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.Смарт Трейдинг" (04053, м. Київ, вул. провулок Варязький,4Б, оф. 31, ідентифікаційний номер 38960764) 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" (01135, м. Київ, вул. Жилянська,148, ідентифікаційний номер 40806442)
про банкрутство 
Суддя Мандичев Д.В.
Секретар судового засідання Улахли О.М.
Представники сторін:
від позивача - Марчук Г.В.,
від відповідача - не з`явилися,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/620/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України".
Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Будіндустрія-1" про визнання недійсним правочину із зарахування зустрічних однорідних , оформлених актом №1 та №4 та стягнення 2 669 467,78грн. заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на укладення спірного договору з порушеннями законодавства. 
Ухвалою Госполдарського суду міста Києва від 26.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 21.01.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва відкладено судове засідання на 18.02.2026.
17.02.2026 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву.
17.02.2026 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про забезпечення судових витрат.
18.02.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2026 вирішено здійснювати розгляд справи № 910/620/25 (910/16054/25) за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.03.2026.
20.02.2023 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив.
02.03.2026 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення позивача.
20.03.2026 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про не взяття доказу.
20.03.2026 до Господарського суду міста Києван надійшла заява відповідача про уточнення клопотання про забезпечення судових витрат.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2026 відкладено підготовче засідання на 24.04.2026.
Ухвалами Господарського суду міста Києва від 24.04.2026 у задоволенні клопотання Приватного підприємства "Будіндустрія-1" про забезпечення судових витрат відмовлено, закрито підготовче засідання, розгляд справи по суті призначено на 27.05.2026.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2026 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог, укладений між Приватним підприємством "Будіндустрія-1" (01135, м. Київ, вул. Г. Андрющенка, 4, оф. 93, ідентифікаційний код 34763197) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" (01135, м. Київ, вул. Жилянська, 148, ідентифікаційний код 40806442), оформлений актами взаємозаліку № 1 та № 4 від 30.12.2022. Стягнуто з Приватного підприємства "Будіндустрія-1" (01135, м. Київ, вул. Г. Андрющенка, 4, оф. 93, ідентифікаційний код 34763197) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" (01135, м. Київ, вул. Жилянська, 148, ідентифікаційний код 40806442) 2 669 467 (два мільйони шістсот шістдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 78 коп. заборгованості та 34 456 (тридцять чотири тисячі чотириста п`ятдесят шість) грн. 02 коп. витрат по сплаті судового збору.
29.05.2026 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" про ухвалення додаткового рішення.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2026 розгляд клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" про ухвалення додаткового рішення призначено у судовому засіданні на 24.06.2026.
У судовому засіданні представник позивача підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.
До судового засідання представник відповідача не з`явився, проте про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про наступне.
Частинами 1, 2 статті 221 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч. 3 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 123 ГПК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як слідує з наданих до матеріалів справи доказів, 16.06.2025 між позивачем, як Замовником, та адвокатом Марчуком Германом Володимировичем, як Виконавцем, укладено договір про надання правової допомоги № 27-2025.
Згідно з п. 3.2 договору розмір гонорару за Правову допомогу, що надається за цим договором, визначається Сторонами в акті приймання-передачі виконаних робіт, виходячи з обсягу наданих Виконавцем за відповідний місяць послуг.
Відповідно до п. 3.4. договору плата за надану Правову допомогу здійснюється Замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з дня підписання Сторонами Актів приймання-передачі виконаних робіт.
27.05.2026 сторонами до договору складено акт № 6 приймання-передачі виконаних робіт, відповідно до якого адвокатом Марчуком Германом Володимировичем надано наступний перелік робіт: -складення та подання позовної заяви про визнання недійсними правочинів та стягнення коштів від 23.12.2025 за вих.№02-143/172; -складення та подання відповіді на відзив від 17.02.2026 за вих.№02-143/202; -складення та подання письмових пояснень від 02.03.2026 за вих.№02- 143/207; -складення та подання письмових пояснень від 20.04.2026 за вих.№02- 143/213; -складення та подання клопотання про долучення практики Верховного Суду та врахування правових висновків від 29.05.2026 за вих.№02-143/225. Крім цього, адвокат Марчук Г.В. як представник позивача брав участь у судових засіданнях 18.02.2026, 20.03.2026, 24.04.2026. Гонорар виконавця за виконані роботи з надання правової допомоги складає 20 000,00 грн.
Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Частиною 6 статті 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правову допомогу або зменшити (обмежити) такий розмір відшкодування витрат на правову допомогу. За доводами відповідача, з розрахунку суми витрат у розмірі 20 000,00 грн. не зрозуміло, який час і в якому обсязі надавалася допомога.
При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 викладено правовий висновок про те, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Як слідує з наданого до матеріалів справи акту від 27.05.2026 № 6 приймання-передачі виконаних робіт, гонорар виконавця за виконані роботи з надання правової допомоги є фіксованим та складає 20 000,00 грн.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Проте, відповідачем не наведено жодного обґрунтування щодо неспівмірності суми заявленого до розподілу гонорару адвоката позивача.
Суд зауважує, що застосування визначених у частині 4 статті 126 ГПК України критеріїв здійснюється судом за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 902/519/18, від 24.12.2019 у справі № 910/18954/17, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19, від 12.08.2020 у справі № 922/3422/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16.
Утім, жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування неспівмірності заявлених відповідачем витрат позивачем до матеріалів справи не долучено.
Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.
Судом також прийнято до уваги ціну позову, складність та об`єм справи, кількість та обсяг підготовлених адвокатом позивача процесуальних документів.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.
Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Таким чином, відповідно до положень статті 244 ГПК України, суд вирішив ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 20 000,00 грн.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
2. Стягнути з Приватного підприємства "Будіндустрія-1" (01135, м. Київ, вул. Г.Андрющенка,4, офіс 93, ідентифікаційний код 34763197) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажні системи України" (01135, м. Київ, вул. Жилянська,148, ідентифікаційний номер 40806442) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.
3. Видати наказ.
Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.
Повне додаткове рішення складено 26.06.2026

Суддя Д.В. Мандичев