ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/240/26  Номер провадження 33/814/586/26	Головуючий у 1-й інстанції Ткачук Ю. А.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Леуською Л.Я., за участі: адвоката Ісаєнко Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ісаєнко Н.І., подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду міста Полтави від 13 березня 2026 року, 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 195-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 гривень з конфіскацією спеціального засобу ПМРт К-9 № НОМЕР_1 та 36 набоїв до нього.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
Згідно з постановою судді, 16.12.2025 року о 06 год 40 хв у АДРЕСА_1 , у ході проведення обшуку встановлено, що ОСОБА_1 порушив правила зберігання спеціального засобу, а саме: зберігав поза сейфом, чим порушив п. 12.12 Наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 року та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 195-4 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Ісаєнко Н.І. просить скасувати постанову судді як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 195-4 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки правопорушення було виявлено 16.12.2025 року під час проведення обшуку, тоді як протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №396057 складено лише 14.01.2026 року. 
Вказує, що рапорт працівника поліції був направлений начальнику Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ще 17.12.2025, у зв`язку з чим порушено вимоги ст. 254 КУпАП щодо строків складання протоколу. 
Наголошує, що наявні у матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_1 не містять його підпису та реєстраційного номера облікової картки платника податків, у зв`язку з чим не можуть вважатися належним доказом.
Зазначає, що судом першої інстанції проігноровано клопотання сторони захисту про відкладення розгляду справи, безпідставно розглянуто справу без участі ОСОБА_1 , що призвело до порушення принципу рівності, змагальності та неповного з`ясування обставин.
До того ж, посилається на те, що строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закінчився 16.03.2026 року, а оскільки постанова Подільського районного суду міста Полтави від 13 березня 2026 року не набрала законної сили, то провадження у справі підлягає закриттю. 
Одночасно з апеляційною скаргою сторона захисту направила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що вперше апеляційна скарга була подана 20 березня 2026 року, проте скарга була повернута у зв`язку з недолученням до апеляційної скарги витягу з договору про надання правничої допомоги та відсутністю відомостей про повноваження адвоката.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення, у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення судового засідання, або участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не надсилав, адвокат Ісаєнко Н.І. не заперечувала щодо проведення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_1 , за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без його участі.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши адвоката Ісаєнко Н.І., яка клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, приходжу до наступних висновків. 
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, або якщо відмовлено у його поновленні.
З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 13 березня 2026 року.
20 березня 2026 року, у строк визначений законом, адвокат Ісаєнко Н.І. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 березня 2026 року апеляційну скаргу адвоката Ісаєнко Н.І. на постанову судді Подільського районного суду міста Полтави від 13 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.195-4 КУпАП, повернуто особі, яка її подала, з підстав визначених частиною 2 статті 271 КУпАП.
30 березня 2026 року адвокат Ісаєнко Н.І. в інтересах ОСОБА_1 , виконавши вимоги частини 2 статті 271 КУпАП, повторно подала апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду Подільського районного суду міста Полтави від 13 березня 2026 року.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що строк на подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин, та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, та вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до вимог ст.ст. 245 ,251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Згідно п. 12.12 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.98 р. (далі по тексту Інструкція), зброя, бойові припаси до неї, основні частини зброї, пристрої та патрони до них, що належать громадянам, мають зберігатися в металевих ящиках, сейфах, спеціально виготовлених для зберігання зброї, за місцем їх постійного проживання або в місцях тимчасового перебування власників (дачних будинках тощо) та які виключають вільний доступ до них сторонніх осіб. При цьому зброя, пристрої мають бути в розрядженому стані.
Відповідно до ч. 1 ст. 195-4 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку виробництва, придбання, зберігання чи продажу електрошокових пристроїв і спеціальних засобів, що застосовуються правоохоронними органами.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.195-4 КУпАП, суддя суду першої інстанції посилався на сукупність доказів, які були досліджені у повному обсязі, зокрема:
– протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 396057 від 14.01.2026 року; 
– копію протоколу обшуку від 16.12.2025 року, проведеного за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , , відповідно до якого у присутності ОСОБА_1 , його захисника та понятих, у верхній шухляді кімнати кухні виявлено пістолет ПМРт К-9 № ХКХР4694 з магазином, в якому виявлено 4 набої, а також ОСОБА_1 надав набої до нього у кількості 32 од. та дозвіл на зброю № НОМЕР_2 , який закінчився, у зв`язку з чим пістолет, набої та дозвіл вилучено. Зауважень щодо змісту протоколу обшуку учасниками слідчої дії заявлено не було; 
– копію дозволу №3262 МВС України (№ 965938), виданого 17.04.2007 року та дійсного до 20.10.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 надано право на носіння, зберігання пістолета ПМРт К-9 № НОМЕР_3 ; 
– рапорт слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області Лозбін А. від 17.12.2025 року, відповідно до якого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у шухляді кухонної кімнати виявлено пістолет ПМРт К-9 № ХКХР4694 із магазином, спорядженим 4 патронами, а також ОСОБА_1 надав 2 пакунки з набоями до пістолету, кількість яких 32 од.;
– копію супровідного листа від 17.12.2025 СУ ГУНП в Полтавській області про направлення на адресу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області копій матеріалів кримінального провадження та пістолета ПМРт К-9 №YKXP4694 разом із магазином, що споряджений 4 патронам, 2 пакунків набоїв до вказаного пістолету, загальна кількість яких 32 од., для розгляду та прийняття рішення, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;
– копію рапорту інспектора СКОЗ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про вилучену, знайдену, добровільно здану зброю, боєприпаси від 18.12.2025 року, відповідно до якого 18.12.2025 було прийнято у приміщенні Полтавського РУП від слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області Лозбін А.Р. спецзасіб ПМР, кл 9 мм, №YKXP4694 та 36 набоїв до нього, які належать ОСОБА_1 , який вилучено 16.12.2025 в ході обшуку за місцем проживання останнього. 
Надавши оцінку зазначеним доказам, суддя дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.195 КУпАП, тобто порушення порядку зберігання спеціальних засобів.
Так, оцінюючи доводи сторони захисту щодо порушення строків складання протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, який вказав, що порушення зазначеного строку саме по собі не є істотним порушенням прав особи, яке автоматично тягне визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом, адже саме по собі його недотримання не спростовує достовірність відомостей, викладених у ньому, якщо такі відомості підтверджуються іншими доказами, отриманими у передбачений законом спосіб.
Крім того, положення КУпАП не містять норми, відповідно до якої порушення строку, передбаченого ст. 254 КУпАП, тягне недопустимість протоколу або є безумовною підставою для закриття провадження у справі. До того ж, відповідно до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним доказом у справі та підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, під час складання протоколу ОСОБА_1 був присутній, з його змістом ознайомився, копію протоколу отримав, йому були роз`яснені права, передбачені законодавством, будь-яких зауважень від нього не надходило. В той же час, сторона захисту, посилаючись на порушення строків складання протоколу, не навела доводів щодо того, яким саме чином складання протоколу поза межами строку, визначеного ст. 254 КУпАП, призвело до порушення прав ОСОБА_1 або унеможливило реалізацію ним права на захист. За таких обставин саме по собі складання протоколу з порушенням строку, визначеного ст. 254 КУпАП, не свідчить про відсутність події чи складу адміністративного правопорушення та не є підставою для закриття провадження у справі.
Апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог сторони захисту про закриття провадження у справи на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, оскільки такі доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Як убачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення від 14.01.2026 року та копії протоколу обшуку від 16.12.2025 року, під час санкціонованого обшуку, проведеного 16.12.2025 року за місцем проживання ОСОБА_1 було виявлено пістолет ПМРт К-9 № ХКХР4694 із магазином та набої до нього, які зберігалися поза сейфом, тобто в порушення вимог п. 12.12. Інструкції. 
При цьому, постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 195-4 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення ухвалено судом 13.03.2026.
Таким чином, суддею місцевого суду було дотримано вказаного строку і постанову було прийнято до закінчення вказаного строку.
Апеляційне оскарження судового рішення та не набрання ним законної сили, не слугує підставою для закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 , що призвело до порушення його прав, апеляційний суд відхиляє як такі, що не свідчать про порушення права на захист і не свідчать про відсутність у його діях складу передбаченого ч.1 ст. 195-4 КУпАП адміністративного правопорушення.
Розгляд суддею справи за відсутності ОСОБА_1 не вплинув на висновок судді про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 195-4 КУпАП.
При цьому, враховується те, що апеляційним судом, шляхом проведення апеляційного розгляду було поновлено право особи бути присутнім в судовому засіданні, надавати пояснення з приводу обставин справи про адміністративне правопорушення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи. Однак наданими правами ОСОБА_1 не скористався у зв`язку з неявкою у судове засідання до суду апеляційної інстанції, будучи належним чином повідомленим про дату й час розгляду справи в апеляційному суді.
Окрім того, ОСОБА_1 скористався правом залучити адвоката задля отримання правової допомоги під час апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд зауважує, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та, на думку апеляційного суду, є спробою уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
Виходячи з вищевикладеного, слід констатувати, що розглянувши адміністративну справу, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 195-4 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.195-4 КУпАП.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді першої інстанції, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Ісаєнко Н.І. строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Полтави від 13 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу адвоката Ісаєнко Н.І., подану в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду міста Полтави від 13 березня 2026 року щодо  ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко