Справа № 344/16823/25 
Провадження № 22-ц/4808/753/26 
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,
суддів Василишин Л.В., Баркова В.М., 
секретаря Панасюк А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення недоотриманої суми пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в інтересах якого діє Іванів Олег Вікторович, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Антоняком Т.М. 19 лютого 2026 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 23 лютого 2026 року,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2025 року  ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення недоотриманої суми пенсії, яка набута нею в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , який перебував на обліку у ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 2001 року, як колишній працівник органів внутрішніх справ, отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». 
Згідно з протоколом за пенсійною справою 00-7019 від 31.12.2015 року його пенсія обчислювалася в розмірі 56% грошового забезпечення від 01.01.2016 року.
Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області» від 26.05.2022 року № 2320 складено довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 за листопад 2019, у якій визначено інші види і розміри грошового забезпечення. З цього приводу ОСОБА_2 звернувся із заявою до ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просив провести перерахунок його пенсії на підставі оновленої довідки. Однак ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в проведенні такого перерахунку йому відмовлено, після чого він звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправними та зобов`язання до вчинення дій. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2022 року у справі № 300/3214/22 визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправними щодо відмови у проведенні з 01.12.2019 року перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 , на підставі наданої довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області» від 26.05.2022 № 2320, та зобов`язано ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити такий перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії відповідно до довідки від 26.05.2022 № 2320. 
Рішення набрало законної сили 07.10.2022 року. Розмір боргу невиплаченої суми пенсії складає 154 499,43 грн. Отже, борг в сумі 154 499,43 грн. за період з 01.12.2019 року по 31.10.2022 року ОСОБА_2 до кінця свого життя не отримав, вищезазначена сума боргу нарахована, але за життя ОСОБА_2 не виплачувалася.
Після смерті чоловіка ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про виплату заборгованості по пенсії чоловіка, їй як дружині. На її усні звернення працівники Пенсійного фонду пояснили, що виплата заборгованості донарахованої пенсії здійснюється за рахунок додатково виділених коштів з Державного бюджету, за окремою бюджетною програмою і їй потрібно зачекати черговості виплат. Після її неодноразових усних звернень до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, вона звернулася письмово із заявою від 23.09.2024 року, у якій просила надати інформацію щодо невиконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 та невиплати заборгованості. Однак відповіді на своє звернення не отримала, її звернення ігнорувалися працівниками Пенсійного фонду в Івано-Франківський області. 
23.05.2025р. вона повторно звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, у якій наголошувала про факт неотримання нею заборгованості в сумі 154 499,43 грн та просила перерахувати на її ім`я ці кошти. На її повторну заяву-звернення вона отримала лист, у якому зазначено, що суми відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 року не включаються до складу спадщини та підлягають виплаті належному заявнику, якщо звернення за ними надійшло не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера.
Враховуючи зазначене, позивачка просить: визнати за нею право на отримання пенсії у розмірі 154 499,43 грн недоодержаної ОСОБА_2 у зв`язку з його смертю за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплатити їй недоодержану суму пенсії її чоловіка; стягнути з ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на її користь сплачений нею за подання позову судовий збір.
Короткий зміст оскаржуваного рішення
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2026 року задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення недоотриманої суми пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом. Суд визнав за позивачкою право на отримання пенсії у розмірі 154 499,43 грн, недоодержаної її чоловіком ОСОБА_2 у зв`язку з його смертю за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 року та зобов`язав пенсійний фонд виплатити ОСОБА_1 недоодержану суму пенсії ОСОБА_2 у розмірі 154 499,43 грн, а також стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного фонду на її користь 1211 гривень 20 копійок судового збору. 
Короткий зміст апеляційної скарги 
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подано апеляційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2026 року з мотивів неправильного застосування норм матеріального права. Апелянт вважає, що спірні правовідносини регулюються спеціальним Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», який має пріоритет перед загальними нормами спадкового права. Суми недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера не входять до складу спадщини, а виплачуються виключно у спеціальному позасудовому порядку, визначеному статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Право на отримання таких сум пенсії є обмеженим у часі, зокрема звернення за виплатою має бути подане не пізніше 6 місяців з дня смерті пенсіонера. Пропуск встановленого шестимісячного строку позбавляє особу права на отримання відповідної виплати.
Звернення подано позивачкою після спливу 6-місячного строку, визначеного законом, що виключає можливість задоволення вимог про виплату пенсійним фондом недоодержаної пенсії. 
З урахуванням наведеного, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Позиція інших учасників справи 
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу у якому зазначила, що ця скарга є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства України з огляду на таке.
Апелянт посилається на частину першу статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зазначаючи, що суми пенсії, не отримані пенсіонером за життя, не входять до складу спадщини і виплачуються лише членам сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника.
Однак при цьому відповідач ігнорує положення статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з якою суми пенсії, що належали пенсіонерові та залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Аналогічна правова позиція закріплена у частині третій статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та узгоджується зі статтею 1227 Цивільного кодексу України, яка прямо передбачає можливість спадкування недоотриманих соціальних виплат. Твердження апелянта про те, що такі правовідносини не є спадковими, є помилковим та суперечить системному тлумаченню законодавства.
Крім того, апелянт безпідставно посилається на шестимісячний строк звернення за виплатою. Зазначене правило застосовується виключно у випадку, коли за виплатою звертаються члени сім`ї як суб`єкти спеціальних пенсійних правовідносин.
Натомість у разі незвернення протягом шести місяців сума недоотриманої пенсії набуває статусу спадкового майна і може бути отримана спадкоємцями без обмеження таким строком. Додатково слід врахувати положення частини третьої статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», відповідно до яких у разі непроведення перерахунку пенсії з вини органів Пенсійного фонду виплата здійснюється без обмеження строком. Це підтверджує відсутність правових підстав для обмеження виплати належних сум.
Відповідно до статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті, у тому числі право на отримання недоотриманої пенсії. Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, повно та всебічно з`ясував обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення суду залишити без змін.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Представник особи, яка подала апеляційну скаргу, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у судове засідання не з`явився. Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, просила суд розглянути справу без її участі. 
Суд виконав свій обов`язок щодо повідомлення учасників справи про день, місце та час розгляду справи. 
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання.
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст. 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Встановлені обставини справи 
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.03.2024 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).
Згідно спадкової справи №386/2024, ОСОБА_3 , який є сином померлого, звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини після смерті свого батька ОСОБА_2 , позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину видано 24.09.2024 року за реєстровим № 5-944 на її ім`я. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 року в справі №300/3214/22, яке набрало законної сили 07.10.2022 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у проведенні з 01.12.2019 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 на підставі наданої довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області» від 26.05.2022 за № 2320.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.12.2019р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на листопад 2019 року відповідно до довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області" від 26.05.2022 за № 2320, з урахуванням проведених платежів.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_2 992, 40 грн судових витрат зі сплати судового збору.
Сума недоотриманої ОСОБА_2 за життя пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.10.2022 року становить 154 499, 43 грн.
Застосовані норми права 
Ч.1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Ст. 1219 ЦК України, передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Ч.ч. 2, 3 ст. 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Відповідно до положень ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч. 2 ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Положення ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, положення ч.ч. 2,3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 61 Закону №2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21, від 22 лютого 2024 року у справі № 461/5878/22.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст. 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Тлумачення ст. 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання Пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватись при застосуванні відповідних норм права.
Спір між сторонами у даній справі виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.
Підставою своїх позовних вимог позивачка зазначає наявність у неї як спадкоємця після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті чоловіка позивачки відкрилася спадщина, яка, крім іншого, складається із нарахованої, але не отриманої пенсії за період з грудня 2019 року по жовтень 2022 року, розмір якої становить 154 499,43 грн.
ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги, яка у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України, прийняла спадщину після померлого чоловіка, інші спадкоємці першої черги, які би прийняли спадщину у встановленому законом порядку відсутні.
Отже, ефективним способом захисту прав позивачки є саме визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на нараховану та недотриману пенсію в розмірі 154 499,43 грн після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення з ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на її користь недоотриманої суми пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , у сумі 154 499,43 грн., оскільки йому нарахована на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2022 року в справі №300/3214/22, яке набрало законної сили, невиплачена йому в результаті невиконання своєчасно рішення суду, належала йому і залишилася недотриманою за життя у зв`язку з його смертю, тому слід вважати що вона не отримана ним внаслідок неправомірних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Доводи апеляційної скарги про те, що спірні кошти не входять до складу спадщини та можуть бути виплачені виключно у позасудовому порядку за умови звернення протягом шести місяців після смерті пенсіонера є помилковими та ґрунтуються на неправильному тлумаченні апелянтом норм матеріального права. Пропуск членом сім`ї шестимісячного строку, передбаченого статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не припиняє права на отримання належних спадкодавцеві сум пенсії, а лише виключає можливість їх одержання у спрощеному позасудовому порядку як членом сім`ї померлого. У такому випадку невиплачені суми пенсії набувають статусу спадкового майна та підлягають отриманню спадкоємцями за загальними правилами спадкування. Факт смерті пенсіонера не припиняє у Пенсійного фонду обов`язку виконати судове рішення, яке набрало законної сили. 
Посилання апелянта на неподання позивачем заяви за формою, визначеною Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки формальні недоліки звернення не можуть переважати над суттю права особи на отримання належних їй коштів, підтвердженого судовим рішенням.
Суд першої інстанції правильно виходив із того, що невиплачена сума пенсії нарахована спадкодавцю за життя на виконання судового рішення, а тому у відповідача виник обов`язок здійснити її виплату члену сім`ї померлого.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже з урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі судом апеляційної інстанції не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в інтересах якого діє Іванів Олег Вікторович, залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2026 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Суддя-доповідач І.О. Максюта 
Судді: Л.В. Василишин
В.М. Барков

Повний текст постанови складено 13 травня 2026 року.