ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/831/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/254/26 Категорія: 304090000 	Кондрацька Н.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :

У січні 2026 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 29 березня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і фізичною особою ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту https://creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1532-9199. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
На виконання зазначених вище вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А7766, для підписання кредитного договору № 1532-9199 від 29 березня 2025 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 20 000,00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період 14 днів; знижена % ставка 0,90 % в день; стандартна % ставка 1,00 % в день. При цьому, базовий період - проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у базовому періоді вказана у договорі і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої з урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця. 
Крім того, у подальшому між ТОВ «Укр кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено ряд додаткових угод до договору про відкриття кредитної лінії №1532-9199 від 29 березня 2025 року, а саме: №1 від 02 квітня 2025 року, згідно якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4 000,00 грн; №2 від 24 квітня 2025 року про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 300,00 грн; №3 від 23 травня 2025 року про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4 000,00 грн; № 4 від 10 червня 2025 року про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 400,00 грн.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.
Відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Станом на 21 жовтня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 68 412,19 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 25 158,26 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 28 886,94 грн, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України 14 366,99 грн, яку позивач просив стягнути з позичальника на свою користь, а також судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у сумі 2 662,40 грн покласти на відповідача.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2026 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1532-9199 від 29 березня 2025 року у розмірі 68 412,19 грн та понесені судові витрати у розмірі 2 662,40 грн, а всього 71 074,59 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у задоволенні позову.
Апелянт зазначає, що суд не надав належної оцінки доводам відповідача щодо неспівмірності відповідальності, подвійного нарахування санкцій, відсутності прозорого розрахунку, неправомірності застосування ст. 625 ЦК України.
У скарзі ОСОБА_1 вказує, що фактично отримана сума кредитних коштів з урахуванням додаткових угод становила 30 700,00 грн, а заявлена позивачем до стягнення сума 68 412,19 грн більш ніж удвічі перевищує суму фактично отриманих коштів, що суперечить принципу справедливості, добросовісності та розумності. Наголошує, що відповідальність не може мати карального характеру, проте суд не перевірив співмірність заявлених сум та не дослідив баланс інтересів сторін, не застосував положення законодавства про захист прав споживачів, оскільки відповідач є споживачем фінансової послуги.
Також відповідач у скарзі зазначає про неправильне застосування ст. 625 ЦК України, оскільки суд одночасно стягнув договірні проценти та проценти річних за ст. 625 ЦК України. Таке поєднання фактично створює подвійну відповідальність за одне порушення – прострочення виконання грошового зобов`язання.
Окремо скаржник звертає увагу апеляційного суду на те, що рішення фактично ґрунтується лише на доводах позивача без належної перевірки розрахунку, періодів нарахування та правомірності застосування різних видів відповідальності.
Керуючись такими доводами, скаржник просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2026 року повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у задоволенні позову. Альтернативно виключити зі стягнення 14 366,99 грн процентів за ст. 625 ЦК України; зменшити розмір процентів як явно неспівмірних; здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням принципів справедливості та розумності.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
За правилами ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 68 412,19 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Положеннями ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту порушеного права, як примусове виконання обов`язку в натурі, який застосовується в зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов`язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов`язку чи уникає його.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 29 березня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1532-9199 продукту «МахіКassa» (а.с. 13-23) та підписано правила відкриття кредитної лінії (а.с. 24-31)
Згідно кредитного договору (п. 2.4) та правил відкриття кредитної лінії (п. 3.12) мета відкриття кредитної лінії для задоволення особистих потреб позичальника; сума/розмір кредитного ліміту 20 000,00 грн; дата надання/видачі кредиту: 29.03.2025 (п. 4.1); строк кредитування 300 календарних днів (п. 4.10); базовий період сплати відсотків - 14 календарних днів (п. 4.4); тип процентної ставки фіксована (п. 4.3); стандартна ставка 1,00 % в день (п. 4.6); комісія за видачу кредиту становить 20,00 % від суми виданого кредиту та нараховується у день видачі кредиту (п. 4.7); дата повернення кредиту 22.01.2026 (п. 4.10).
В подальшому, між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено ряд додаткових угод до договору про відкриття кредитної лінії №1532-9199 від 29 березня 2025 року, а саме: №1 від 02 квітня 2025 року, згідно якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4 000,00 грн (а.с. 42 зв – 44); №2 від 24 квітня 2025 року - про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 300,00 грн (а.с. 48 зв -50); №3 від 23 травня 2025 року про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4 000,00 грн (а.с. 54 зв – 56); № 4 від 10 червня 2025 року про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 400,00 грн (а.с. 60 зв – 62).
З довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вбачається, що видача коштів за вказаним кредитним договором № 1532-9199 від 29 березня 2025 року на рахунок ОСОБА_1 позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснювалась за допомогою системи EasyPay, платіж № 1581730806 від 29.03.2025 на суму 20 000,00 грн на платіжну картку НОМЕР_1 , що також підтверджується квитанцією EasyPay (а.с.36).
Відповідно до п. 5.1 Договору, позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит у останні дні останніх восьми базових періодів строку кредитування згідно з графіком платежів за договором за зниженою ставкою, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах.
Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1532-9199 від 29 березня 2025 року, станом на 21 жовтня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 68 412,19 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 25 158,26 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 28 886,94 грн, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК Україн7и - 14 366,99 грн. (а.с. 67-69).
Наданий товариством розрахунок не спростований відповідачем належними та допустимими доказами. 
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
На час розгляду справи кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит, є чинним, недійсним у судовому порядку не визнавався, сума боргу по тілу кредиту та нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами позичальником не спростована.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Зі змісту відзиву на позовну заяву ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та апеляційної скарги вбачається, що відповідач не заперечує факту укладення договору та додаткових угод до договору про відкриття кредитної лінії, проте заперечує періоди та розмір нарахованих відсотків (розрахунок товариства), вказує про істотний дисбаланс прав та обов`язків сторін при їх нарахуванні.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, кредитодавцем за період з 29 березня 2025 року по 15 квітня 2025 року (включно) нарахування процентів відбувалось за зниженою ставкою, яка становить 0.90% за кожен день користування кредитом.
02 квітня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору відповідно до умов якої відповідачу було надано додаткові грошові кошти у кредит за договором у сумі 4 000,00 грн.
16 квітня 2025 року відповідачем було внесено платіж у розмірі 9 552,47 грн, які було враховані на погашення комісії, нарахованих відсотків та основний борг та нарахування процентів відбувалось за стандартною ставкою, яка становить 1%.
24 квітня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 до договору, відповідно до умов якої відповідачу було надано додаткові грошові кошти у кредит за договором у сумі 1 300,00 грн.
07 травня 2025 року відповідачем було внесено платіж у розмірі 6 015,59 грн, які було враховані на погашення нарахованих відсотків та основний борг.
21 травня 2025 року відповідачем було внесено платіж у розмірі 4 347, 31 грн, які було враховані на погашення нарахованих відсотків та основний борг.
23 травня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №3 до договору, відповідно до умов якої відповідачу було надано додаткові грошові кошти у кредит за договором у сумі 4 000,00 грн.
06 червня 2025 року відповідачем було внесено платіж у розмірі 5 254,47 грн, які було враховані на погашення нарахованих відсотків та основний борг та нарахування процентів відбувалось за стандартною ставкою, яка становить 1%, а до відповідача було застосовано нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України у зв`язку з виникненням простроченої заборгованості у розмірі 503,01 грн.
10 червня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №4 до договору, відповідно до умов якої відповідачу було надано додаткові грошові кошти у кредит за договором у сумі 1 400,00 грн.
23 червня 2025 року відповідачем було внесено платіж у розмірі 4 062,84 грн, які було враховані на погашення нарахованих відсотків.
07 липня 2025 року відповідачем було внесено платіж у розмірі 698,84 грн, які було враховані на погашення нарахованих відсотків. 
За період з 08 липня 2025 року по 20 жовтня 2025 року (включно) нарахування процентів відбувалось за стандартною ставкою, яка становить 1% за кожен день користування кредитом.
За період з 08 липня 2025 року по 04 серпня 2025 року (включно) до відповідача було застосовано нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України у зв`язку з виникненням простроченої заборгованості у розмірі 503,01 грн. в день у загальному розмірі 13 585,59 грн.
05 серпня 2025 року до відповідача було застосовано нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України у зв`язку з виникненням простроченої заборгованості у розмірі 278,23 грн.
Таким чином, позивачем були нараховані відсотки на основну суму заборгованості за користування кредитними коштами за зниженою та базовою ставкою, а також відсотки по ст. 625 ЦК України.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно з Указом Президента України з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває досі.
Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України ( постанова Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі, договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення заборгованості за кредитними договором в частині нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України є необгрунтованим. Позивачем до розрахунку заборгованості було включено заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України на суму 14 366,99 грн, яка, в силу вказаного вище, підлягає списанню кредитодавцем. Тому розмір заборгованості, про яку заявлено позивачем, слід зменшити на суму неправомірно нарахованих процентів.
Доводи скаржника щодо стягнення з позичальника непропорційно великої суми відсотків за користування кредитним коштами, істотний дисбаланс прав та обов`язків сторін, визначених договором та посилання скаржника на Закон України «Про захист прав споживачів» апеляційним судом відхиляються з урахуванням наступного.
У даній справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 позичальник не доводить про погашення суми кредитного боргу та нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, а лише вказує, що суми нарахування відсотків є несправедливим, зазначає про неспівмірність відповідальності. 
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 вказано, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
При цьому ч. ч. 1, 2, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Однак, у даному випадку нарахування відсотків проводилося за правомірне користування кредитними коштами, а не відсотків компенсації у разі невиконання споживачем зобов`язань за договором, чого помилково не врахував скаржник.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу відповідача на те, що, укладаючи кредитний договір, позичальник самостійно та добросовісно надала оцінку запропонованим умовам кредитування, зважила на можливість їх дотримання з огляду на наявне фінансове становище та на час укладення договору, вважала їх прийнятними та вигідними для себе, укладала додаткові угоди щодо отримання кредитних коштів, що й отримало вираження у факті надання згоди на укладення правочину та отримання на його підставі коштів кредиту у відповідні строки та зі сплатою визначених відсотків за користування кредитними коштами.
Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права висновків суду в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 25 158,26 грн та заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 28 886,94 грн не спростовують.
На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 376 ЦПК України у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права в частині стягнення процентів за ст. 625 ЦК України, рішення суду слід змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості до 54 045,20 грн.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (розмір задоволених позовних вимог) – до зменшення, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» із врахуванням вимог п. 10 ч. 2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути судовий збір у розмірі 1 790,46 грн. 
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2026 року змінити та викласти резолютивну частину рішення суду в наступній редакції: 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1532-9199 від 29 березня 2025 року у розмірі 54 045,20 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом – 25 158,26 грн, заборгованості за нарахованими процентами – 28 886,94 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 1 790,46 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді: