ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 915/430/26	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Принцевської Н.М., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення та виклику сторін апеляційну скаргу Приватного підприємства “Деліція”
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.04.2026 (складено та підписано 27.04.2026, суддя Давченко Т.М.)
у справі №915/430/26
за позовом Приватного підприємства “Деліція”
до 1) ОСОБА_1 
2) ОСОБА_2 
3)  ОСОБА_3 
4) ОСОБА_4 
5)  ОСОБА_5 
про покладення солідарної відповідальності на органи управління боржника
у межах справи №915/1776/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Союз кондитерів Н”

ВСТАНОВИВ
Приватне підприємство “Деліція” звернулось до Господарського суду Миколаївської області з заявою про покладення солідарної відповідальності на органи управління Боржника у межах справи №915/1776/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Союз кондитерів Н”.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.04.2026 заяву Приватного підприємства «Деліція» про покладення солідарної відповідальності на органи управління боржника залишено без руху, визначено позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки не пізніше 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.04.2026 по справі №915/430/26 повернуто заяву ПП “Деліція” від 15.04.2026 про покладення солідарної відповідальності на органи управління боржника та додані до неї документи заявнику.
В мотивах оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд виснував, що заявником не усунуто вказаних судом в ухвалі від 20.04.2025 недоліків заяви про покладення субсидіарної відповідальності протягом встановленого процесуального строку.
Не погодившись із даним рішенням до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось Приватне підприємство “Деліція” з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.04.2026 у справі №915/430/26 та передати заяву про покладення солідарної відповідальності для розгляду по суті.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала винесена з грубими порушеннями норм процесуального права, з огляду на наступне:
- ухвалою від 20.04.2026 розглянувши матеріали заяви Приватного підприємства «Деліція» про покладення солідарної відповідальності на органи управління боржника, залишив її без руху та надав строк 10 днів з дати отримання ухвали для усунення її недоліків;
- ухвалу було направлено до електронного кабінету 20.04.2026 о 19.22., відтак, 10-денний строк, встановлений судом, почав перебіг 22.04.2026 та спливає 01.05.2026;
- 22.04.2026 ПП «Деліція» було подано до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків, проте, ухвалою від 27.04.2026 суд повернув подану заяву та зазначив про те, що процесуальний строк для усунення недоліків заяви, встановлений ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.04.2025 для заявника тривав до 21.04.2025 включно;
- апелянт вважає, що в даному випадку йдеться про грубу помилку суду, адже він переплутав дату отримання ухвали з датою завершення 10-денного строку після її отримання. При цьому, оскаржувану ухвалу було винесено також в межах цього 10-деного строку, тобто суд першої інстанції, навіть не чекаючи його завершення, повернув заяву з посиланням на не усунення недоліків;
- апелянт також вважає невірним посилання суду першої інстанції на недотримання позивачем вимог статей 162, 164 ГПК України та неусунення вказаних судом недоліків у встановлений судом строк;
- ПП «Деліція» було подано не позов, а заяву, передбачену ст. 34 КУзПБ, як передумову для подальшої подачі заяви про стягнення з солідарних боржників, однак судом було розглянуто її саме, як позовну заяву та безпідставно застосовано до неї приписи ст.ст. 162,164 ГПК України, які стосуються виключно позовних заяв;
- ПП «Деліція» було усунуто всі без виключення недоліки, зазначені в ухвалі від 20.04.2026, навіть ті, з якими він не погоджувався, зважаючи на відсутність правових підстав для поширення всіх вимог ст.ст. 162,164 ГПК України на заяву про покладення солідарної відповідальності.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2026 відкрито апеляційне провадження по цій справі та визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
За приписами ч.2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Пунктом 6 частини 1 статті 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає наступне. 
За приписами ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 ст. 174 ГПК України).
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 174 ГПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Відповідно до частиною шостої статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. 
Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді (ч.7 ст. 174 ГПК України).
Відповідно до статті 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (статті 115 ГПК України). 
За приписами ч.1 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Інститут строків в господарському процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників господарського процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ГПК України певних процесуальних дій (подібний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/186/21).
Частиною 2 статті 174 ГПК України встановлено вимоги, які є обов`язковими для суду при винесенні ухвали про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Законодавець вказаною правовою нормою не визначив строк для усунення недоліків, а лише вказав, що такий строк визначається судом та при цьому строк, визначений судом, не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, тобто законом обмежено верхню межу такого строку 10 днями. Але суд може надати для усунення недоліків й меншу кількість днів на свій власний розсуд, такий строк повинен бути достатнім для апелянта та чітко визначений судом кількістю днів, які суд зазначає в ухвалі. День, з якого починається відлік встановленого судом строку, є днем вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, про що прямо передбачено законом.
У даному випадку, як свідчать наявні матеріали справи, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 20.04.2026 заяву Приватного підприємства «Деліція» про покладення солідарної відповідальності на органи управління боржника залишено без руху, визначено позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки не пізніше 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Статтею 6 ГПК України визначено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). 
Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.
Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч.11 ст.242 ГПК України).
За приписами ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, ухвала Господарського суду Миколаївської області від 20.04.2026 про залишення заяви без руху була доставлена до електронного кабінету Приватного підприємства “Деліція” - 20.04.2026 о 19:22.
Частиною 6 ст. 242 ГПК України визначено, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Наведене свідчить про те, що ухвалу суду першої інстанції від 20.04.2026 вручено апелянту – 21.04.2026 та саме з цієї дати починає відлік визначений судом 10-денний строк на усунення встановлені при поданні позовної заяви недоліків.
Відповідно, останнім днем подання заяви про усунення недоліків позовної заяви, у даному випадку є 01.05.2026 включно.
Відтак заявник за умови визначення судом в ухвалі від 20.04.2026 конкретного 10- денного строку мав можливість скористатися правом на усунення недоліків протягом усього вказаного строку.
Втім, як вже було вказано вище, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 27.04.2026, тобто до закінчення встановленого судом строку на усунення недоліків, повернуто заяву ПП “Деліція” про покладення солідарної відповідальності на органи управління боржника та додані до неї документи заявнику.
Вищенаведене свідчить, що суд першої інстанції при поверненні позовної заяви, не врахував в сукупності усіх обставин та передчасно повернув заяву з посиланням на ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України. Адже для ПП “Деліція” встановлений ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.04.2026 строк на усунення недоліків не сплив.
З огляду на викладене вище, колегія суддів приймає до уваги посилання апелянта на передчасність повернення заяви ПП “Деліція” про покладення солідарної відповідальності на органи управління боржника, що у даному випадку є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали. 
Враховуючи наявність безумовних підстав для скасування оскаржуваної ухвали, колегія суддів не надає оцінку іншим доводам апелянта.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. 
По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 27.04.2026 по справі №915/430/26 - скасувати.
3. Справу №915/430/26 направити до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду. 
Постанова, згідно з ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Датою складання та підписання даної постанови є 17.06.2026.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Філінюк І.Г.