Справа № 932/2987/24
Провадження № 2-др/932/18/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого – судді Рибкіна О.А.,
за участю секретаря Панчоха В.Ю.,
розглянувши заяву представника відповідача Гусакової Оксани Борисівни про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 04.05.2026 було відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Представник відповідача - адвокат Гусакова Оксана Борисівна подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення про відшкодування судових витрат, яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 38000 грн.
Оскільки частиною 4 статті 270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, та враховуючи, що в даній справі необхідності виклику сторін (представників сторін) в судове засідання не вбачається, тому вони не викликалися до суду.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У відзиві на позовну заяву та під час розгляду справи представником позивача було заявлено про надання доказів понесених позивачем витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч.ч.4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно договору про надання правової допомоги від 10.09.2025, укладеного між відповідачем ОСОБА_1 та адвокатом Гусаковою О.Б., та акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, наданою у судовій справі № 932/2987, від 08.05.2025, сторони погодили, що вартість наданих правових послуг по даній справі складає загальну суму 38000 грн., з яких: первинне консультування клієнта щодо його порушених прав – 3000 грн.; заява про вступ у справу як представник від 01.10.2025 – 1500 грн.; клопотання від 14.10.2025 – 1500 грн.; ознайомлення з матеріалами справи та аналіз судової практики – 10000 грн.; складання відзиву на позовну заяву від 16.10.2025 – 10000 грн.; підготовка до участі та участь у судовому засіданні 23.10.2025 – 3000 грн.; підготовка до участі та участь у судовому засіданні 17.12.2025 – 3000 грн.; підготовка до участі та участь у судовому засіданні 19.02.2026 – 3000 грн.; підготовка до участі та участь у судовому засіданні 22.04.2026 – 3000 грн.
Згідно п.4.2 договору про надання правової допомоги від 10.09.2025 оплата наданих послуг здійснюється після 30-ти днів з моменту підписання акту виконаних робіт після набрання рішенням законної сили.
Таким чином, згідно з п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду даної справи витрати відповідача на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, яка відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 10.09.2025 підлягає сплаті відповідачем адвокату після 30-ти днів з моменту підписання акту виконаних робіт після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи та витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 року у справі №362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц.
Таким чином, визначення у договорі розміру гонорару, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Враховуючи вищевикладене, а також обставини справи, зокрема, те, що справа не є справою значної складності та розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, наявність сталої судової практики з розгляду даної категорії спорів, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та тривалістю розгляду, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для сторони, суд вважає доцільним та справедливим зменшення заявлених до розподілу стороною відповідача витрат на правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача у відшкодування витрат на правничу допомогу 18000,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву представника відповідача Гусакової Оксани Борисівни про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнити частково. 
Ухвалити додаткове рішення по справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 18000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
В іншій частині заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя         О.А. Рибкін